304 



ifølge ßornet & Flahault); hos andre udvikles Hormogonierne 

 først efterhaanden og erstatte saaledes de ældre Traade, 

 eftersom disse tilintetgjøres. 



Foruden de omtalte Formeringsorganer findes hos nogle 

 traadformede blaagrønne Alger (Nostocaceae, Gloiotrichia o. a.) 

 ejendommelige tykvæggede Hvile celler (Sporer, Arth ro- 

 spor er, Figg. 18, 20—24, 26, 35). De adskille sig fra de 

 vegetative Geller ved deres Form , betydeligere Størrelse og 

 tætte storkornede Indhold; den tykke Sporevæg er oftest 

 skulpturløs og af gulbrun Farve, sjældnere besat med smaa 

 vorteformede Forhøjninger (t. Ex. Cylindrospermum majus). 

 Hos Slægten Gloiotrichia bestaar Sporevæggen af to Lag, 

 hvoraf det ene dannes af Skeden. Efter en kortere eller 

 længere Hviletid spire Sporerne o: Indholdet kontraherer sig 

 fra Væggen og deler sig ved parallele Tværvægge; derpaa 

 træder det ud gjennem en Aabning i Sporevæggen for enten 

 strax at voxe ud til en vegetativ Traad eller først at konsti- 

 tuere sig som Hormogonier (Figg. 18, 24). 



Sporernes Betydning for Arterne maa søges i deres 

 Modstandsevne mod skadelige ydre Paavirkninger (Indtørring, 

 Iltmangel, Kulde o. s. v.). Saaledes viste Sporer af Cylindro- 

 spermum licheniforme sig spiredygtige efter 9 Aars Indtørring 

 (Thuret). Hos flere Arter overvintre Sporerne, medens de 

 vegetative Geller dø (Vandblomst dannende Nostocaceer o. s. v.). 



Angaaende Sporernes Forekomst kan det bemærkes, at 

 de med Sikkerhed kun ere paaviste hos et forholdsvis ringe 

 Antal heterocyste traadformede Blaagrønalger ; Angivelserne 

 om typiske, vel karakteriserede Hvilesporer hos nogle Chro- 

 ococcaceer trænge endnu til Bekræftelse, og hos Homocy- 

 steae samt hos Ghamaesiphonaceae mangle de ganske. 



For Systematiken spille Sporerne en stor Rolle, dels 

 fordi de i sig selv yde gode adskillende Karakterer, dels 

 fordi deres Tilstedeværelse betegner, at Planten har opnaaet 

 en vis Grad af Udvikling. Flere Arter ere ganske ubestem- 



