44 



NUTRITIONSORGANERNA. 



fått ligga i magen och insuga magsaft, drog dem tillbaka. Sedan 

 han på sådant sätt förskaffat sig en tillräcklig mängd magsaft, 

 gjöt han den i små kärl, som innehöllo behörigen sönderdelade 

 födoämnen, och efter några timmars förlopp såg han dessa ämnen 

 förvandlade till en grötlik massa, som i alla afseenden liknade den, 

 som bildas i magen vid en naturlig matsmältning. 



Naturen af det ämne, som har en sådan inverkan på födo- 

 ämnena, känner man ännu icke med fullkomlig visshet. Det 

 har fått namnet pepsin och man har funnit att det endast 

 verkar upplösande i förening med någon syra. Vissa ämnen, t. 

 ex. stärkelse och växtlim, kunna ej upplösas af pepsinen, utan 

 är det genom insalivationen och tunntarmsdigestionen, som dessa 

 egentligen omvandlas. 



Hos de djur, som hiifvudsakligen Hfnära sig af vegetabilier, 

 finnes clet derföre ofta mellan magen och munnen en ihålighet, 

 som tjenar till att qvarhålla födoämnena under det att de ge- 

 nomträngas af saliven. Denna ihålighet kallas vårn hos de 

 de idislande däggdjuren och kräfva hos foglarna. 



Således är det genom salivens och isynnerhet genom mag- 

 saftens inverkan, som födoämnena förvandlas till chymus. Men 

 det är dock icke alla ämnen, som genom dessa vätskors in- 

 verkan så kunna omvandlas. Feta ämnen t. ex. passera magen 

 utan att derstädes upplösas. För deras smältning fordras andra 

 vätskor, som afsöndras längre in i näringskanalen. 



1. Under det att chy musbildningen försiggår äro magens väggar 

 sätet för kretsformiga rörelser och hopdragningar, hvarigenom födo- 

 ämnena eller chymus först nedföras till nedre magöppningen och 

 sedan in uti tarmkanalen. Denna sednare är ett rörformigt organ, 

 som har talrika vindlingar och hvars diameter är föga betydlig i 

 förhållande till dess längd, som deremot är ganska ansenlig. Hos 

 menniskan är den omkring 6 gånger längre än kroppens längd; 

 hos djur, som lefva uteslutande af kött, såsom en stor del af våra 

 rofdjur, är tarmkanalen i allmänhet kortare än hos menniskan och 

 de öfriga all-ätarna, då deremot hos gräsätande djur, dess längd 

 är mycket betydligare. Hos ett får t. ex. är tarmkanalen 18 gånger 

 längre än kroppens längd. 



Tunntarmen följer omedelbart efter magen. Den är mycket 

 smal, består af 3 afdelningar: tolffivyertarmen, tomtarmen och 

 krumtarmen, och utgör omkring i af tarmarnas hela längd. 

 Slemhinnan, som bekläder dess insida och är försedd med tal- 



