NUTRITIONSORGANERNA. 



57 



2. Det har blifvit sagdt, att blodet, på samma gång som det 

 vid respirationeii upptager syre, äfven befriar sig från kolsyra. 

 Detta fenomen öfverensstämmer ganska nära med de vigtigaste före- 

 teelserna vid kolets förbränning och har äfven gifvit anledning till 

 det antagandet, att det inandade syret förenade sig med kol, som 

 härledde sig från blodet, och att sålunda genom detta slags för- 

 bränning i lungan kolsyra bildades. Men denna förbränning sker 

 ej i lungan, ej ens hufvudsakligen i blodet, utan i de organiska 

 väfnaderna sjelfva. Den mesta kolsyran, som föres till ytan af re- 

 spirationsapparaten för att afdunsta, härstammar från musklerna 

 och bildas vid deras kontraktion. 



3. Om man besinnar hvilken ofantlig mängd syre, som på 

 jordytan dagligen och stundeligen icke allenast åtgår till förbrän- 

 ningar, utan äfven förbrukas vid djurens respiratiori, sä måste det 

 äfven förefalla högst märkvärdigt att luften, det oaktadt, innehåller en 

 bestämd qvantitet (21 volymprocent) syrgas. Man har genom beräknin- 

 gar funnit, att tusen millioner menniskor årligen förbruka 166 billioner 

 kubikfot syrgas, h varigenom luftens nuvarande kolsyrehalt pä tusen 

 år skulle fördubblas och hela dess syrehalt på 303 gånger så många 

 ur derefter blifva förvandlad i kolsyra. Men detta kommer aldrig 

 att inträffa så länge naturen använder sina kraftiga medel att stän- 

 digt förnya mängden af syret. Detta sker genom respirationen hos 

 växterna, hvilka absorbera atmosferens kolsyra och under inverkan 

 af solljuset tillegna sig dess kol, men frigöra syret. Emellan djuren 

 och växterna uppstår sålunda i detta fall eu beständig vexelverkan, 

 hvarvid de sednare lemna djuren det för deras lif nödvändiga syret 

 och de förra åter förse växterna med den för deras tillvaro ound- 

 gängliga kolsyran. 



e) Exhalationen eller utdunstniiigen. 



Exhalationen eller utdunstningen är liksom absorptionen en 

 rent fysikalisk process,likvarigenom en mängd vatten med några 

 deruti lösta salter och djurämnen från organismen aflägsnas. 

 Utdunstningens egentliga organ är den kroppens hela yta be- 

 täckande huden. Ehuru en ganska betydlig mängd vatten genom 

 huden bortdunstar, så kan dock detta icke genom våra sinnen 

 märkas; hvarföre man ock gifvit denna företeelse namn af 

 omärklig transpiration till skilnad från svettbildningen, hvilken 

 vi räkna till sekretionerna i egentlig mening. 



1. I sammanhang med denna omärkliga utdunstning eger en 

 verklig hudrespiration rum eller ett utbyte af syrgas och kolsyra 

 genom huden. A andra sidan afdunstar vid den egentliga respira- 



