66 



FORTPLANTNING OCH UTVECKLING. 



detta afseende, ehuru mången gång ganska obetydliga, finner 

 man t. o. m. icke så sällan bland sådana djurarter, som eljest 

 stå hvarandra ganska nära. 



Alla däggdjur föda, som vi redan hafva omtalat, lefvande 

 ungar. Dessa äro, då de lemna moderdjuret, hos olika arter 

 ofta ganska olika utvecklade. Stundom födas de med öppna 

 ögon och kunna då nästan genast löpa omkring för att sjelfva 

 eller under föräldrarnas ledning söka sin föda; men ofta 

 komma de dock till verlden blinda, nakna och så svaga, 

 att de icke skulle kunna reda sig utan modrens omedel- 

 bara omvårdnad. I allmänhet äro ungarna hos de växt- 

 ätande däggdjuren vid sin födsel fullkomligare, än hos de 

 köttätande; men de sednares behöfva dock endast en kort tid 

 efter födseln suga mjölk från sina mödrars spenar, under det 

 att de förras ganska länge äro i behof deraf. 



Antalet af ungar, som hondjuren på en gång kunna fram- 

 föda, är hos de största arterna, äfvensom hos dem, hvilka stå 

 på en högre utvecklingsgrad, ganska ringa, vanligen en eller 

 två; men hos andra däggdjur är deras antal betydligare, 5, 7, 9 

 eller ännu större. Svinet t. ex. kan hafva ända till 22 grisar. 

 Spenarna, hvilka alltid stå i ett bestämdt förhållande till det 

 antal ungar, som däggdjuren framföda, äro hos de förra af ett 

 mindre, 2 eller 4, hos de sednare af ett större antal. 



Det tillkommer alltid hondjuren att draga försorg om un- 

 garna: de föda dem i början med sin mjölk, föra dem sedan 

 med sig ut på betesmarkerna eller på sina jagter, skydda dem 

 för faror och försvara dem, t. o. m. med uppoffring af eget lif, 

 mot deras fiender. Handjuren draga deremot i allmänhet föga 

 omsorg om ungarna, de försvara dem på sin höjd mot fiender 

 eller föra till dem näringsmedel; men stundom äro de dock till 

 och med fiendtligt sinnade emot dem. 



1. Däggdjurens ägg, hvilka hufvudsakligen utgöras af samma 

 delar, som hos de öfriga djuren, äro ytterst små och kunna van- 

 ligen endast under mikroskopet med tydlighet skönjas. Gulhinnan, 

 som är tjockare och under det att ägget passerar genom äggledaren 

 får ett omhölje af ägghvita, kallas chorion. Denna utväxer och ut- 

 vecklar sig jemförelsevis hastigare än gulan sjelf, hvarigenom ett 

 mellanrum uppstår emellan dessa båda delar. Redan i äggledaren för- 



