LEFNADSSÄTTET M. M. 



C) 9 



däggdjur, såsom hos aporna, gnagarna m. fl., utbreder sig ande- 

 drägtssäcken endast öfver en mindre del af fostret och står blott 

 på något inskränkt ställe i förbindelse med chorion. Moderkakan 

 antager då formen af en ring eller skifva. Hos andra deremot 

 växer nämnde andedrägtssäck omkring hela ägget, så att fransarna 

 på chorion antingen, såsom hos hofdjuren, kunna vara spridda öfver 

 äggets hela yta, eller också finner man att moderkakan här och 

 der på äggets yta utvecklat sig, såsom hos idislarna, till små runda 

 med fransar besatta bucklor eller slutligen att den, såsom hos rof- 

 djuren, bildar en ringformig gördel rundtomkring ägget. 



Fostret förblifver hos däggdjuren i allmänhet ganska länge 

 inom moderdjurets kropp, men honornas drägtighet är dock, som 

 vi veta, ofta betydligt olika hos de särskilda arterna. Under denna 

 tid hemtar fostret, såsom nämndt är, ur moderdjurets närings- 

 vätska alla för dess tillväxt nödvändiga ämnen. Genom moder- 

 kakan erhåller fostret äfven det nödvändiga syret, emedan dess 

 lungor först efter födseln träda i verksamhet. Blodcirkulationen 

 försiggår tillfölje deraf på helt annat sätt hos fostret än hos det 

 fullbildade djuret. Emellan de båda hjertkamrarna finnes nemligen 

 en öppning, hvarigenom blodet, utan att passera lungorna, direkte 

 öfvergår från hålvenerna till det stora kretsloppets arterer. 



Efter att hafva uppnått sin fulla utveckling drifves fostret utåt 

 genom en slags krampaktiga sammandragningar hos lifmodern, ägg- 

 hinnorna brista då sönder, deras vätskor rinna ut och fostret 

 lemnar moderdjuret vanligen med hufvudet före. Men då det 

 utträder ur slidan hänger det ännu fast förmedelst nafvelsträngen 

 vid ägghinnorna, hvilka, jemte moderkakan (den s. k. efterbörden), 

 kort efter födseln bortgå. Nafvelsträngen aftuggas af moderdjuret 

 och det nyfödda fostrets lungor komma då i verksamhet. 



Däggdjurens lefnadssätt, ålder, utbredning m. m. 



På grund af mera framstående olikheter i kroppsbygg- 

 nad och lefnadssätt, sönderfaller däggdjurens klass i tvenne 

 ganska väsendtligt skilda afdelningar. Till den ena höra 

 de s. k. landtdäggdjuren eller fyrfotadjuren, till den andra, 

 hafsdäggdjuren eller de fisklika däggdjuren. De förra äro 

 enligt sin naturliga bestämmelse landtdjur, ehuru man endast 

 i vissa af deras ordningar finner ett sådant lefnads- 

 sätt fullkomligt representeradt. Dessa, så att säga, ty- 

 piska landtdäggdjur äro äfven i afseende på sin yttre gestalt 



