72 



LEFNADSSÄTTET M. M. 



uppsöka korn, frukter, rötter o. s. v.; de köttätande jaga an- 

 tingen öppet i förlitande på sina krafter eller försåtligt i för- 

 litande på sin list och vighet. De nattliga däggdjuren uppehålla 

 sig om dagarna på undangömda och dolda ställen och gå först 

 i skymningen eller om natten ut för att söka sin föda. De ut- 

 märka sig vanligen genom sitt ljusskygga väsende, sin feghet 

 och stundom äfven genom brist på vighet och list. 



Många däggdjur och isynnerhet sådana, som lefva under 

 jordytan och lifnära sig af växtämnen, samla förråd af födo- 

 ämnen för kommande behof under den kalla årstiden. De hafva 

 derigenom tillgång på näringsmedel äfven sedan växterna på 

 den frusna marken bortvissnat och icke mera kunna lemna dem 

 någon passande föda. Hos oss finnas flera däggdjur af gna- 

 garnas familj, som hafva en dylik lefnadsvana. Såsom exempel 

 härpå vilja vi blott nämna åkersorken, som i sina jordhålor 

 samlar ett förråd af säd, blomsterlökar, rötter in. m. och ek- 

 orren, som vanligen brukar begagna ihåliga träd till förvarings- 

 rum för sin vinterföda, bestående af nötter, ollon o. s. v. 



Vid brist af näringsmedel eller under inflytande af en låg 

 temperatur falla äfven vissa däggdjur i dvala eller lethargisk 

 sömn. Detta är icke någon ovanlig företeelse hos sådana, som 

 lefva af insekter och växtämnen. 



En regelmässig vintersömn äro flädermössen, några insekt- 

 ätare och gnagare jemte vissa större all-ätande rofdjur, t. ex. 

 björnen och gräflingen, underkastade; men hvad dessa sednare 

 angår, så sofva de visserligen en ganska lång tid, men de falla 

 dock icke i så djup dvala, som de anförda smärre djuren. 

 Det inträffar t. o. m. understundom att de under blida vinter- 

 dagar vakna ur sin slummer tills kyla inträffar, då de återigen 

 falla i sömn eller, som man säger, gå uti ide. 



För att skydda sig mot yttre inflytelser uppsöka de hiber- 

 nerande däggdjuren före sin vintersömn något passande göm- 

 ställe. Somliga infinna sig i denna afsigt vid boningshusen, 

 andra inkrypa i gamla murar eller söka sin tillflygt uti bergs- 

 gryt och ihåliga träd. Stundom tillreda äfven vissa arter sitt 

 vinterläger under täta buskar, under rothvalf, i jordhålor o. s. 

 v. De flesta sofva ensamma, liggande på sidan hoprullade med 



