NUTRITIONSORGANERNA. 



37 



Alla födoämnen i vidsträckt mening hemtas ur den organiska 

 naturen, såväl ur växt- som ur djurriket. Hvad deras närande 

 egenskaper angår, så äro de af ganska olika beskaffenhet. I all- 

 mänhet kan man antaga, att föreningen af ett visst antal olika 

 ämnen är alldeles nödvändig för kroppens näring. Så har man t. 

 ex. funnit, att kaniner, som blifvit fodrade med ett enda ämne, 

 såsom hvete, kål, hafre eller morötter, efter blott omkring tvenne 

 veckors förlopp dött af hunger, då de deremot befunnit sig ganska 

 väl och hållit sig vid godt hull om de erhållit dessa ämnen sam- 

 tidigt. 



Matsmältningen eller födoämnenas förarbetning försiggår, 

 såsom redan blifvit omnämndt, genom vissa safters inverkan, i 

 en större håligliet, som fått namn af matsmältning skavitet eller 

 näringskanal. Denna kommunicerar utåt förmedelst tvenne för 

 olika ändamål bestämda öppningar, nemligen munnen för födo- 

 ämnenas införande och anus för exkrementernas utförande. För- 

 öfrigt antager denna kanal utseendet af ett i båda ändar öppet 

 rör med en utvidgning framom midten, i hvilken födoämnena 

 kunna samlas under den första digestionstiden. Denna utvidg- 

 ning kallas mage. 



1. Näringskanalen är på inre sidan beklädd af en slemhinna, 

 som utgör en fortsättning af och till sin byggnad nära öfverens- 

 stämmer med huden, ehuru den är af en lösare sammansättning, 

 saknar egentlig öfverhud och dessutom är försedd med flera blod- 

 kärl och sekretionsorganer. Utomkring slemhinnan finnes en af 

 muskeltrådar bildad köttig hud, genom hvars kontraktioner födo- 

 ämnena dels framdrifvas, dels kunna under en viss tid qvarhållas 

 på några bestämda ställen i näringskanalen. Slutligen är större 

 delen af näringskanalen insänkt i den s. k. maghinnan, som utgöres 

 af en tunn, genomskinlig membran, och upptager hela bukkaviteten. 

 Denna kavitet skiljes från brösthålan genom en muskulös skilje- 

 vägg, mellangärdet eller diaphragma. 



Hos några däggdjur finnes blott en enda mage, men hos 

 andra deremot, isynnerhet hos gräsätande, 2 eller flera. För- 

 öfrigt hafva näringskanalens delar erhållit olika benämningar, 

 såsom: munnen, svalget, matstrupen, magen, tunntarmen, och 

 tjocktarmen. 



De vätskor, som åstadkomma näringsämnenas »smältning», 

 leda sitt upphof från en slags organer kallade körtlar eller 

 glandier, hvilkas antal vanligen är ganska stort, men olika hos 



