32 



11ÖRELSE0RGANERNA. 



Skulderbladet (scapula) är ett stort, platt ben, som intager 

 öfre och yttre delen af ryggen och gifver stöd åt öfverarmen. 

 Till formen är det hos menniskan nästan trekantigt och visar 

 uppåt och utåt en oval knapp (condylus) med en ledhåla (ca- 

 vitas glenoidalis), som upptager öfverarmbenets ända. På dess 

 öfre sida är ett utskott, som kallas korpnäbbet (processus co- 

 racoideus) och på dess bakre en horisontel, mycket utstående 

 kam (spina scapulae), som slutar ofvanför skuldrans ledgång, i 

 det att den bildar ett starkt utskott, som kallas skulderhöjden 

 (acromion), mot hvilket nyckelbenet artikulerar. 



Fig. 23. 



Skelettet af en skäl (Phoca) : — ve, halskotor; — vd, ryggkotor; — vi, ländkotor; — vs, 

 korsbenskotor ; — vq, svanskotor; — b, bäckenben; — c, ref ben; — o, skulderbladet; — f, 

 låret; — h, öfverarmbenet ; — r, strålbenet; — tu, armbågbenet; — ca, handlofven; — mc, 

 mellanhanden; — ph, fingerbenen och tåbenen; — ro, knäskålen; — ti, skenbenet; — ta, 

 tarsen; — mt, mellantarsen. 



Nyckelbenet (clavicula) är ett oftast svagt, cylindriskt, något 

 böjdt ben, som tjenar till att hålla axlarna från hvarandra. 

 Det finnes alltid hos sådana djur, som begagna sina främre 

 extremiteter såsom grip- eller flygorganer; men saknas deremot 

 eller är rudimentärt hos sådana djur, hos hvilka frambenen blott 

 utgöra ställflyttningsorganer. 



1. Ibland de muskler, som förena ref benen med skulderbladet, 

 är den s. k. stora sågmuskeln mest anmärkningsvärd. Den är isyn- 

 nerhet starkt utbildad hos sådana däggdjur, som sakna nyckelben. 

 Hos menniskan deremot är den mindre utvecklad. Här är den s. 

 k. trapezie-muskeln, som sträcker sig från nacken till skulderbladet 

 och som tjenar till att draga skuldran och armen bakåt och att 

 uppbära de främre extremiteterna, starkast. 



