16 



SINNESORGANERNA. 



1. Tungan ar såväl med afseende på' storlek, form ocli rörlighet, 

 som med hänsyn till öfre ytans beklädnad, mycket olika hos olika 

 djurslägten. Dess yta är aldrig fullkomligt slät, utan försedd med 

 små koniska tråd- eller klubblika papiller, som göra densamma 

 ojemn. Dessa papiller beklädas st Lindom, såsom hos kattdjuren, 

 af en hornartad slida, hvarigenom de bilda små taggar på tungans 

 öfre yta. 



3. Luktsinnet. Genom egenskapen att från sig utdunsta 

 och i luften utsprida ytterst fina gasformiga partiklar, upp- 

 väcka vissa kroppar hos djuren förnimmelser af en särskild 

 beskaffenhet, hvarigenom de komma till kännedom om dessa 

 kroppars lukt. Emedan det är genom luften, som de luk- 

 tande partiklarna tillföras djuren, så har äfven det organ, genom 

 hvilket de förnimma dem, fått sitt läge vid ingången till respi- 

 rationsapparaten. Detta organ 

 är näsan, hvilken ständigt ge- 

 nomströmmas af den luft, som 

 är på väg till lungorna. Näsan 

 består af tvenne näshålor, som 

 utåt mynna genom näsborrarna 

 och inåt i svaljet genom de bakre 

 näsöppningarna och som sins- 

 emellan äro åtskilda genom en 

 framtill af brosk och baktill af 



Fig. 12. 



ben bestående skiljevägg. Deras 



Vertikalt gcnomsntl af näshålorna, förestäl- 

 lande yttre väggen utaf en af dessa Icavitetcr : — 

 a, munnen; — b, näsborren; — e, bakre 

 näsöppningen; — d, en del af hufvudskå- 

 len; — e, pannan; — f, undre näshålsgån- 

 gen; — g, undre näsmusslan; — h, mellersta 

 näshålsgången; — ?", mellersta näsmusslan; 

 — k, öfra näsmusslan; — t ocli m, näsans 

 håligheter i pann- och kilbenen ; — 'n, öpp- 

 ningen af det s. k. Eustachiska röret; — 

 o, gomseglet. 



vidd är ganska betydlig och man 

 märker på deras ytterväggar 

 vissa inrullade skifvor, som kal- 

 las näsmusslor, och som åtskil- 

 jas genom rännor eller s. k. 

 gångar. Dessutom stå näshå- 

 lorna äfven i förbindelse med åtskilliga håligheter inuti pann- 

 benet, öfverkäkbenet o. s. v. De beklädas af en tjock slem- 

 hinna, som ständigt hålles fuktig genom ett från talrika små- 

 körtlar afsöndradt, mer eller mindre tjockflytande slem eller 

 snor, samt emottaga dessutom en hel mängd nervtrådar (lukt- 

 nerver), som förgrena sig på densamma. 



