INLEDNING. 



7 



2. Äggen äro i sitt primitiva tillstånd merändels mycket små 

 och, med undantag af storleken, föga olika hos de olika djurarterna. 

 De utgöras då af små kulor, som bestå af en lös massa, äggblom- 

 man eller gulan, och som derjemte innesluta en mindre blåsa, frö- 

 eller groddblåsan, hvilken ytterligare innesluter en eller flera s. k. 

 frö- eller groddfläckar. Agget i in- 

 skränkt mening kan helt kategoriskt 

 kallas en cell, ty alla dess delar 

 motsvara fullkomligt dem hos den 

 vanliga cellen. Hos olika djur- 

 klasser är det befruktade äggets 

 utveckling ganska olika. Hos som- 

 liga djur lösgör det sig och lemnar 

 moderdjuret sedan det uppnått en 

 viss grad af utveckling, såsom för- 

 hållandet är hos de ovipara eller 

 äggläggande djuren; hos andra 

 stannar det qvar, mognar och ut- 

 vecklar Sig inom modrens kropp, Xgg-cell eller primitiv-ägg: - a. gulhin- 



så att fostret (embryo) framfödes nan; - j galan; - o, groddblåsan; - d. 



\ J ' - o cn groddflack. 



utan att vara inneslutet i några 



omhöljen, såsom förhållandet är hos de vivipara djuren, eller de, 

 som föda lefvande ungar. Hos vissa andra djur brista ägghöljena 

 kort före eller kort efter äggläggningen, så att stundom ett och 

 samma djur både lägger ägg och föder lefvande ungar, såsom för- 

 hållandet är hos de ovi-vivipara djuren. 



3. För äggets utveckling är hos djuren i allmänhet en förut 

 skeende omedelbar befruktning ett nödvändigt vilkor; men hos 

 vissa lägre djur utveckla sig äggen äfven oberoende af densamma. 

 Ett sådant egendomligt förhållande har man gifvit namn af Par- 

 thenogenesis. 



4. Många djur visa, då de framkomma ur äggen, ofta en helt 

 olika byggnad och form, samt föra till och med ett olika lefnadssätt 

 med de fullvuxna djuren eller deras föräldrar, hvilkas utseende de 

 först erhålla efter att hafva genomgått flera förvandlingar eller s. k. 

 metamorfoser. Det är isynnerhet hos de lägre djuren, som dessa 

 förvandlingar äro mest i ögonen fallande; men det tillkommer dock 

 i mer eller mindre grad nästan alla djur, att vid sin födsel stå på 

 en lägre grad af utveckling med eller vara på något sätt olika sina 

 föräldrar, samt att sedermera, genom att småningom å ena sidan 

 förlora och å den andra erhålla vissa delar, uppnå deras utveckling 

 och likna dem. Härvid har djuret ständigt gått framåt i utveck- 

 ling. Endast sällan gifves det äfven fall der ett motsatt förhållande 

 eger rum, d. v. s. der djuret gradvis från sin första utveckling för- 



Fig. 5. 



