6 



INLEDNING. 



inom ett öfver hela kroppen förgrenadt rörsystem — kärl- eller 

 cirkulationsapparaten. Denna näringsvätskans rörelse, som åstad- 

 kommes genom en mer eller mindre komplicerad muskulös apparat, 

 utgör en särskild nutritionsfunktion, nemligen cirkulationen eller 

 blodomloppet. Genom absorptionen upptager näringsvätskan i fly- 

 tande tillstånd råämnen eller genom matsmältningsprocessen för- 

 arbetade ämnen, som den sedan kringförer till organerna och deras 

 minsta delar; genom sekretionen aflägsnar den i löst form sådana 

 produkter af förbränningsprocessen, som icke vidare kunna vara 

 lifsprocessen till gagn. Förbränningen inledes och underhålles här 

 såsom i hela den öfriga naturen genom syrgasen, hvilkcn närings- 

 vätskan upptager ur den omgifvande atmosferen eller ur vattnet. Detta 

 upptagande af syre, som städse åtföljes af ett återgifvande åt at- 

 mosferen af gasformiga förbränningsprodukter, utgör en särskild 

 vigtig funktion, respirationen. Näringsvätskan är den källa hvarutur 

 organerna och deras minsta delar hemta material till bestridandet 

 af sina lifsyttringar och ersättning för derigenom* uppkommande 

 förluster. Denna källa hålles genom de ofvannämnda nutritions- 

 funktionerna ständigt vid den beskaffenhet, som för hvarje djur är 

 passande och nödvändig. 



4. Fortplantnings-, generations- eller reproduktions- 

 organer äro sådana delar af organismen, som genom fram- 

 alstrandet af nya individer afse artens bestånd. 



1. Alla djur uppstå genom fortplantning, hvarmed man för- 

 står de lef&mde kropparnas förmåga att ur sig frambringa nya och 

 med sig sjelfva likartade individer. Hos djuren framträder dock en 

 dylik fortplantning under, mycket olika former och man kan hos 

 dem särskilja tvenne hufvudslag af hithörande företeelser, nemligen: 

 könsfortplantning och könlös fortplantning. Den förra tillgår på det 

 sättet, att ägget, som utgöres af en genom anatomiska kännetecken 

 utmärkt och till framalstrandet af en ny individ bestämd del, väc- 

 kes till utveckling genom inverkan af en annan djurisk produkt, 

 som kallas säd eller sperma. Båda dessa elementer frambringas i 

 olika organer: ägget i de honliga och säden i de hanliga fortplant- 

 ningsdelarna, hvilka antingen kunna vara åtskilda och då förefinnas 

 hos olika individer, hanar (q*) och honor (£), eller också förenade 

 hos ett och samma individ, som i sådant fall kallas hermafrodit. 

 Den könlösa fortplantningen deremot tillgår på helt olika sätt. 

 Härvid är blott en individ tillräcklig och föreningen af tvenne olik- 

 artade djuriska produkter är för individens utveckling icke nödvän- 

 dig. Fortplantningen sker här genom s. k. knoppbildning eller del- 

 ning, på det sättet att från ett djur antingen nya individer utväxa, 

 eller att djuret sjelft delar sig i två eller flera nya individer. 



