INLEDNING. 



5 



de tjena såsom föreningspunkter för de åt alla kroppens delar ut- 

 löpande nerverna. 



2. Sinnesorganerna äro de verktyg genom hvilka djuren er- 

 hålla sinnliga intryck eller genom Ii vilka de komma till kännedom 

 om den yttre verlden. Hit höra organerna för känsel, smak, lukt, 

 hörsel och syn. 



2. Rörelseorganer kallas sådana verktyg förmedelst hvilka 

 djuren röra sig och förflytta sig från ett till ett annat ställe 

 eller genom hvilka all frivillig, djurisk rörelse åstadkommes. 

 Hit höra förnämligast musklerna, som hafva sitt fäste på benen 

 eller, liksom hos de lägre djuren, på kroppens hårdare delar, 

 hvilka derföre äfven räknas till rörelseorganerna. 



1. Musklerna, som ofta utgöra den största delen af kroppens 

 massa och bilda, hvad man i allmänhet hos djuren kallar kött, 

 bestå af en mängd i större eller mindre knippen samlade fina trå- 

 dar eller fibrer af en egendomlig och karakteristisk byggnad, hvilka 

 sluta förmedelst senor, som fästa dem antingen, såsom hos de hö- 

 gre djuren, vid det inre benskelettet, eller såsom t. ex. hos insek- 

 terna, vid den hårda yttre kroppsbeklädnaden. Musklerna hafva 

 förmågan att alltefter viljans inflytelse *) omvexlande sammandraga 

 och förlänga sig, hvarigenom rörelsen åstadkommes. 



3. Närings- eller Nutritiousorganer kallas sådana verk- 

 tyg, som äro afsedda för kroppens näring och lifvets underhål- 

 lande. Dessa äro tarmkanalen med sina bidelar, kärlen eller 

 cirkulationsorganerna, andedrägts- eller respirationsorganerna, 

 samt afsöndrings- eller sekretionsorganerna. 



1. Nutritionen består deri, att kroppen utifrån i sig upptager 

 och med sig förenar sådana kemiska beståndsdelar, som för orga- 

 nernas och lifsprocessens underhåll äro nödvändiga, samt från sig 

 aflägsnar sådana beståndsdelar, som af lifsprocessen redan äro för- 

 brukade och derföre för organismen onyttiga eller t. o. m. skadliga. 

 Hvarje lifsyttring åtföljes nemligen af förbrukning utaf en viss 

 mängd organisk materia och förnämsta orsaken till denna förbruk- 

 ning är en inom hvarje lefvande organism ständigt försiggående 

 förbränningsprocess. Organernas och väfnadernas utbyte af förbru- 

 kade beståndsdelar mot nya förmedlas genom en näringsvätska, 

 som utgör nutritionens centralhärd och befinner sig i ständig rörelse 



:} ) All muskelrörelse står dock icke under viljans omedelbara inflytande, utan 

 en sådan kan äfven ega rum oberoende af densamma, såsom hos hjertat, 

 magmusklerna o. s. v. 



