82 



FLÄDETtMÖSS. 



af insekter *) och nattetid förtära en mängd sådana, som skada 

 träden. De framkomma nemligen i skymningen om aftonen 

 och kringfladdra sedan hela natten ända till dagbräckningen, 

 då de åter begifva sig tillbaka till sina gömställen. Genom 

 detta egendomliga lefnadssätt, jemte den förvånande glupskhet, 

 som de, i likhet med andra insektätande djur, besitta, blifva 

 de i dubbelt mått nyttiga. De liksom aflösa de insektätande 

 småfoglarna under natten; ty då dessa sednare sofva eller 

 sitta i stillhet efter dagens mödor, äro just flädermössen i en 

 liflig verksamhet och bortsnappa en oräknelig mängd ollon- 

 borrar, nattfjärilar och andra för skogar, ängar och trädgårdar 

 skadliga insekter, som endast denna tid på dygnet äro i rörelse- 

 Om vintern, då flädermössen icke mera finna någon föda, falla 

 de i dvala, ur hvilken de sedermera först framemot våren, i 

 Maj eller Juni månader, uppvakna. Om våren försiggår äfven 

 deras parning och man får då ofta se könen, som lefva i en- 

 gifte, jaga och förfölja hvarandra. Efter parningen skilja sig 

 hannarna från honorna, som flytta tillsammans uti ihåliga träd, 

 gamla murar eller dylikt, hvarest de framföda 1 eller 2 ungar. 

 Först sedan dessa emot hösten blifvit fullvuxna återvända han- 

 narna och de särskilda familjerna lefva sedermera tillsammans. 



Flädermössen tillhöra företrädesvis de varmare klimaterna, 

 redan i de tempererade zonerna äro de mindre talrika och i 

 polartrakterna finnes ingen enda art. 



De i Sverige förekommande flädermöss höra alla till 



Fam. 1. Flädermöss med slät nos. 



Vespertiliones. 



Nosen slät, utan skinnflikar. Hithörande arter kunna hän- 

 föras till följande slägten: 



A. Öronen nedtill hopvuxna. 



1. Läderlappar (Plecotus Geoffr.). Öronen betydligt 

 längre än hufvudet, tunna och genomlysande. I öfverkäken 

 på hvardera sidan 2, i underkäken 3 enspetsade kindtänder. 



*) Endast i varmare länder finnas en slags flädermöss, som lefva af frukter. 

 Dessa förekomma ofta talrikt i trädgårdarna, hvarest de stundom anställa 

 stor förödeke. Se sid. 93. 



