94 



INSEKTÄTARE. 



Alla äro mycket glupska och dö vanligen inom kort om de 

 sakna föda. Lätet är pipande hos de råttlika arterna och 

 svagt grymtande hos igelkottarna. 



I sina hålor lefva dessa djur vanligen parvis tillsammans 

 eller ensamma; endast under fortplantningstiden komma han- 

 narna tillsammans för att strida om honorna. Dessa sednare, 

 som hafva 6-8—10 spenar ställda i 2 rader långs underlifvet, 

 föda efter kort drägtighetstid flera i början blinda ungar. 



Med undantag af igelkotten ligga inga hithörande djurarter 

 i dvala under den kalla årstiden. 



I ekonomiskt hänseende kunna insektätarna, med få un- 

 dantag, alltid betraktas såsom nyttiga och böra äfven såsom 

 sådana skyddas hvarhelst de förekomma. 



I afseende på hithörande djurarters geografiska utbredning 

 må vi här endast anmärka, att de, med undantag af Australien, 

 förekomma i alla verldsdelar och länder. 



Fam. 2. Mullvadar. 



Talpina. 



Mullvadarna igenkännas lätt från de öfriga insektätarna 

 derpå att deras främre kroppsdelar jemförelsevis hafva en 

 mycket starkare byggnad än de bakre. Framfötterna äro nem- 

 ligen skofvelformiga, mycket breda och starka, med undersidan 

 vänd utåt, samt väpnade med starka och breda klor. Halsen 

 kort och muskulös. Ögonen ytterst små, och, liksom öronen 

 dolda ibland håren. Fallen tät och silkesfin. 



Mullvadarna bebo såväl den gamla, som den nya verldens 

 tempererade zoner. De lefva i jordhålor, hvilka de sällan 

 lemna, och lifnära sig af animaliska födoämnen, synnerligen af 

 maskar och insektlarver. 



Vår fauna eger blott ett enda hithörande slägte, nemligen : 



5. Mullvadslägtet (Talpa Linn.). 



Trynet kägelformigt, i spetsen afstympadt. Tänderna 44, 

 nemligen : 



3. 1. 3. 2i _L 3 - l - 3 - 



3. 1. 2, 1. 8. 1. 2. 1. 3. 



