100 



INSEKTÄTARE. 



ibland gnagarna. Liksom mullvadarna hafva de en mycket fin 

 och mjuk pels, men skilja sig från dem icke allenast genom 

 sina spensliga, likformigt utvecklade extremiteter, utan äfven 

 genom tandbyggnaden. De hafva nemligen i hvardera käken 2 

 långa framtänder, af hvilka de öfra äro krökta och bakom 

 spetsen försedda med en knöl eller tand; cle nedra framåtlig- 

 gande och synnerligen långa. Nosen är spetsig och utdragen 

 till ett långt, med talrika morrhår försedt tryne. Svansen smal, 

 hårbelagd och temligen lång. Honorna hafva 8 — 10"spenar. 



Näbbmöss förekomma öfver hela den gamla verlden samt 

 i Nordamerika. De uppehålla sig i jordhålor, äro mest i rörelse 

 och verksamhet om natten och lifnära sig hufvudsakligen af in- 

 sekter, sniglar, maskar o. s. v. De äro alla mycket glupska 

 storätare, som dagligen, liksom mullvaden, tillegna sig så mycken 

 föda, att vigten deraf ofta öfverstiger vigten af deras egen 

 kropp. Lägger man så härtill att de icke äro underkastade 

 någon vintersömn, utan äro i verksamhet hela året, så måste 

 man betrakta dem såsom i ekonomiskt hänseende ganska nyt- 

 tiga smådjur. 



Till vår fauna höra endast några få arter, som kunna 

 hänföras till tvenne skilda slägten, nemligen: 



6. Vatteniiäbbsiius-slllgtet (Crossopus Wagl.). 

 Tänderna i spetsen färgade, till antalet 30, nemligen : 

 "É ¥7J. Framfänderna i underkäken med otandad egg. De 

 falska kindtänderna eller mellantänderna på hvardera sidan i 

 öfverkäken 4. Fötterna och tårna samt svansens undre sida 

 beväxta med längre hår. 



Vattennäbbmössen vistas på kärrängar och mossar, helst i 

 grannskapet af vatten. De simma utmärkt väl och kunna äfven 

 löpa på botten i bäckar och vattenpussar. Deras föda består 

 af allehanda smådjur, såsom fältmöss, småfisk, grodor, insekter 

 och krustaceer. 



Parningstiden inträffar i början af Maj och honan föder 

 efter omkring 3 veckors drägtighet 6 — 8 ungar, som i början 

 äro blinda. 



