106 



INSEKTÄTARE. 



Fig. 76. 



1. Vanliga Igelkotten (Erinaceus europaeus Linn.). Of van 



grå, de undre kroppsdelarna gråbrunaktiga ; taggarna vid roten 

 och framom den s$$$^ spetsen ^^T*— Längd 9—10 tum. 



Namn: Sk. Piggsvin eller Pinnsvin; Norr. Bustdivel; 

 Finn. Jilis-kotti. 



Igelkotten bebor hela Europa och hos oss förekommer han 

 mångenstädes såväl i södra, som i mellersta delarna af landet 



I likhet med de öfriga insekt- 

 ätarna, har man i allmänhet 

 ansett honom såsom ett nyt- 

 tigt djur, som man alltid borde 

 vara mån om att skona. Han 

 bidrager också utan tvifvel 

 ganska väsendtligt icke blott 

 till utrotandet af de för sko- 

 täS! tem kranlum: a ' framt ^ der ~ *■ mellan - gar, ängar och trädgårdar 



Fig. 77. 



Igelkotten: a, en tagg i naturlig storlek. 



skadliga sorkarna och mössen, utan äfven till förminskandet af de 

 giftiga ormarna; men säkert är också att han understundom an- 

 ställer icke så liten förödelse å fogelägg och späda fogelnngar. Så 

 anser man t. ex. att igelkotten £r orsaken till att de försök, 

 som blifvit gjorda för inplanterandet af rapphöns på ön Hven, 

 alltid misslyckats, och L. G. Ström omtalar, (i Sv. Jägare- 

 förb. Nya Tidskr. 3:dje häftet pag. 190) att, enligt hans iakt- 

 tagelser, icke engång orrhönorna förmå skydda sina ägg mot 

 honom. Men det måtte likväl vara ganska sällan som igel- 



