108 



KOFDJUR. 



— fram tänder, hörntänder och kindtänder — fullständigt utbil- 

 dade. Sålunda finnas i hvardera käken 6 mejsel formiga, stun- 

 dom i ofre kanten något naggade eller flikiga framtänder, af 

 h vilka de 2 mellersta är o minst och klenast, de yttersta störst 

 och starkast. Närmast dessa följer på h värdera sidan i båda 

 käkarna 1 lång, kägelformig eller något krökt och tillspetsad 

 hörntand, samt vidare derefter kindtänderna, hvilka sodnare 

 äro af 3 olika former: enspetsade (mellantänderna), flerspetsade 

 (roftänderna) och knöliga (knöltänderna). Af kindtändernas 

 antal och större eller mindre utveckling kan man i de flesta 

 fall sluta till rofdjurens lefnadssätt samt till graden af deras 

 rofgirighet. Sålunda lefva de rofdjur mer eller mindre uteslu- 

 tande utaf varmblodiga djurs kött, hos hvilka roftanden är öf- 

 vervägande stor, hoptryckt och skarpkantad och hos hvilka 

 mellantänderna såväl som knöltänderna äro små, oansenliga och 

 af ett mindre antal; de åter icke uteslutande af andra varm- 

 blodiga djurs kött, utan äfven af amfibier, fiskar, insekter eller 

 till en del äfven af vegetabilier, hos hvilka knöltänderna äro 

 jemförelsevis mycket stora och liksom mellantänderna af ett 

 större antal. Underkäksfäistet utgöres af en tvärliggande, vals- 

 formig ledknapp, som upptages i en motsvarande ränna, så att 

 käkarna endast kunna öppnas och tillslutas, utan några hori- 

 sontala rörelser. Framtårna 5, baktårna 4 eller 5 på h varje 

 fot, alla väpnade med mer eller mindre krokiga klor. Nyckel- 

 benen saknas eller äro blott rudimentära. Honorna hafva sina 

 spenar i tvenne rader på underlifvet och föda inånga, i början 

 vanligen nakna och blinda ungar. 



Rofdjuren utmärka sig i allmänhet icke allenast genom stor 

 muskelkraft, utan äfven genom vighet, mod och list, egenskaper, 

 som sätta dem i tillfälle att kunna besegra många andra djur, 

 hvilka ofta både i storlek och styrka äro dem vida öfverlägsna. 

 Men alla rofdjur besitta dock icke dessa egenskaper i lika hög 

 grad. Sålunda finner man t. ex. att hos arterna af hundslägtet 

 snabbheten är öfvervägande, att mårddjuren .företrädesvis ut- 

 märka sig genom en stor smidighet och liflighet, att hos katt- 

 djuren vigheten, listen och försåtligheten äro de mest framstå- 



