EOFBJUB. 

 Tig. 79. 



117 



80. 



Lo en, som fordom 

 var utbredd öfver hela 

 Europa, är numera nä- 

 stan allestädes utrotad 

 i de större kulturlän- 

 derna och finnes en- 

 dast i glest befolkade, 

 stora och ödsliga skogs- 

 trakter. 



Inom Sverige fö- 

 rekommer han i de fle- 

 sta landskaper, der lo- 

 kalen är passande, ehuru, 

 i samma mån som lan- 

 det odlats och skogarna 

 blifvit borthuggna, han 

 fordom. I de nordliga 

 större, sammanhängande skogar, förekommer lian mest talrikt. 



Loen uppehåller sig helst i sådana trakter, hvarest bergig 

 och oländig, med gammal, grof och tät skog beväxt mark om- 

 vexlar med svedjor och slätter, beväxta med löfbuskar och 

 yngre, tät barrskog. Här finner han icke blott säkra göm- 



'WoV.» Loens kranium. 

 "fc*ä§tanden. 



mellantändor: — b, roftänder: — c, 



numera är betydligt sällsyntare än 

 provinserna, som ännu äro rika på 



