ROFDJUR. 



133 



skap hållna vargar parat sig med hvarandra och framfödt en 

 afkomma, som sedan vidare kunnat fortplanta sig. 



I fångenskap blifver vargen, om han tages såsom ung, till 

 en början ganska tam, men sedan han blifvit äldre och hans 

 obändiga lynne någon gång fått tillfälle att bryta ut, återgår 

 han gerna till sin naturliga vildhet. Särdeles aktsam bör man 

 vara att i fångenskap hållna vargar icke måtte återfå sin fri- 

 het; ty sedan dessa en gång vant sig att ej frukta för menni- 

 skor, stegras deras djerfhet i hög grad och de blifva då ofta 

 mångdubbelt farligare, än om de ständigt lefvat i sitt vilda tillstånd. 



Under vargens parningstid, som infaller i Februari — de 

 äldres något tidigare än de yngres — åtföljes honan oftast af 

 flere hannar, hvilka sins emellan föra en blodig strid. Med den 

 segrande sker parningen, som tillgår på samma sätt som hos 

 hundarna, nemligen att könen under sjelfva akten hänga till- 

 sammans med hvarandra. 



Honan går drägtig i 9 veckor *), hvarefter hon föder 5 å 

 6, stundom ända till 9 ungar, som äro blinda de 10 å 11 

 första dygnen. 



Ungarna läggas vanligen i den aflägsnaste och mest otill- 

 gängliga delen af skogen, i något tätt snår, under trädrötter, i 

 en bergsklyfta, jordhåla eller dylikt. 



I sjelfva boet eller lägerstället tillreder honan en mjuk bädd 

 af mossa och brukar äfven i närheten af detsamma afbita i 

 vägen varande ris och qvistar. 



Ungarna, som däggas af modren i 6 å 8 veckor, vårdas af 

 henne med stor omsorg. 1 likhet med hunden och sina öfriga 

 samslägtingar bär hon bort dem i munnen från ett ställe till 

 ett annat, om hon märker att de äro upptäckta eller utsatta 

 för någon fara. 



Efter en månads förlopp lemna ungarna lyan och vänja 

 sig sedermera snart att följa föräldrarna på deras utflygter och 

 ströftåg. I början fångas derunder endast mindre djur, men 

 snart nog äfven större. Modren åtfölja de till nästa parnings- 



*) Uppgifterna angående längden ' af varghonans drägtighetstid äro olika 

 hos olika författare. Nilsson och Giebel m. fl. uppgifva densamma till 

 9 veckor, Buffon, Jester och Döbner till omkring 14. 



