ROFDJUR. 



135 



de likheter, som förefinnas å dessa delar, förena honom med någon 

 vild vargart, som att å andra sidan med fullkomlig säkerhet 

 skilja honom såsom en egen sjelfständig art; ty pä samma gång 

 som hunden i många fall närmar sig vargarna och schakalerna, 

 sä bibehåller han ändå alltid vissa för honom karakteristiska 

 egenskaper, som aflägsnar honom från dessa djur. Våra euro- 

 peiska hundar stå i afseende på kraniets byggnad midtemellan 

 vargen och schakalen, dock så, att de än öfverensstämma mera 

 med den ena, än med den andra. Näsbenen sträcka sig i de 

 flesta fall något längre in åt pannan än öfverkäkbenen, men 

 hos intet hundkranium har man dock funnit att de gått så långt 



in, som förhållandet är hos vargen. Någon gång sträcka sig 



.0.0" 0 

 dessa ben, liksom hos fjellräfven, lika långt inat pannan. A 



korta, hopträngda kranier, utvidgar sig öfverkäken, liksom hos 

 vargen, straxt framom den inre mellantanden, så att denna tand 

 far en ganska sned ställning, och detta är förhållandet såväl å 

 stora som små hundkranier. A långsträckta kranier är denna 

 utvidgning deremot ganska svag eller stundom, såsom hos scha- 

 kalen, knappt märkbar. I detta fall afviker den inre mellan- 

 tanden i sin riktning föga från de öfriga. Framtänderna äro 

 flikiga liksom hos vargarterna, men flikarna äro alltid mindre 

 och svagare än hos den vanliga vargen. 



I afseende på storlek, kroppsform och färgteckning varierar 

 hunden på mångfaldigt olika sätt. De förnämsta hundracer, 

 som förekomma hos oss, äro (enligt Nilss. Skand. Fauna) 

 följande : 



A. Medelmåttigt stora eller små me cl af rundade, 

 hängande öron och utdragen nos, samt in- 

 nersta tån eller sporren på bakfoten för- 

 sedd med klo. Fin lukt, men tern li gen slö 

 syn. Hit höra: 



1. RappliÖnslmnden : med hängande läppar och stora öron. 

 Häraf finnas två slag, en långhårig och en kortliårig. Afvenså 

 förekommer hos oss ett annat slag af rapphönshund, med sma- 

 lare nos och kortare läppar, som bildar en öfvergång till 

 stöfvaren. — Rapphönshundens bestämmelse är att uppsöka 

 och göra stånd på fogel. 



