138 ROFDJUR. 



15. Bull-Doggen: med stark kroppsbyggnad, tät och kort 

 hårbeklädnad, muskulösa ben, kort hals, samt tjocka och hän- 

 gande läppar. 



16. Mopsen: till kroppsbyggnaden och föröfrigt till sitt 

 yttre lik föregående, men betydligt mindre. 



F. Hit höra: 



17. Pudeln: med rundadt hufvud, utdragen nos, breda och 

 hängande öron, undersättsig kropp, korta ben och ullig hårbe- 

 klädnad. — Pudeln anses för en af de mest läraktiga af alla 

 hundar. Till vattenfogeljagt är han ganska användbar. 



18. Dvergpudeln: med på öronen länga rakt nedhängande 

 hår; liknar föröfrigt föregående, men är mindre. 



Utom dessa hundar finnas en hel mängd andra af mång- 

 faldigt olika slag, för hvilka det skulle blifva alltför vidlyftigt 

 att här närmare redogöra. 



1. De vigtigaste hundracer, som hos tyska författare merän- 

 dels pläga omtalas, och som äfven till största delen förekomma 

 hos oss, äro följande: 



A. Hushundar. 



a) Vakthundar: 



Vallhunden (C. f. domesticus); Spetsen eller Pomeranska hun- 

 den (C. f. pomeranus); Isländska hunden (C. f. islandicus); Band- 

 hunden (C. f. villaticus); Slagtarhunden (C. f. lanarius); Vildsvins- 

 hundar, hvilka äro af tvenne slag: a) sådana, som uppsöka vildsvinen 

 (C. f. aprius) och sådana, som angripa desamma (C. f. suillus); 

 Bulldoggen (C. f. molossus); Dubbelnosad hund med simhud på alla 

 fötterna (C. f. palmatus); Engelsk Dogg (C. f. anglicus). 



b) Kammarhundar: 



Mopsen (C. f. fricator); Bastardmops (C. f. hybridus); Pudeln 

 (C. f. aquaticus); Sidenhunden (G. f. extrarius) med en lång, fin 

 och sidenartad fäll; Vaktelhunden (C. f. brevipilis); Råtthunden (C. 

 f. gryphus). 



c) Knähundar: 



Bologneserhunden (C. f. melitaeus); Lejonhunden (C. f. leoni- 

 nus); Harlekinshunden (C. f. variegatus); Turkiska eller nakna 

 hunden (C. f. asgypticus). 



