ROFDJUR. 



149 



b) Svartmagad räf. De undre kroppsdelarna mer eller 

 mindre svarta eller sotgråa; svansspetsen ofta äfven svartaktig; 

 eljest lik den vanliga räfven. — Förekommer ofta hos oss. 



c) Kors-räf (C. cruciger Briss.). Ofvan brandgul med ett 

 svartaktigt band långs ryggen och ett annat af samma färg 

 öfver bogarna; undre kroppsdelarna och benen svarta. — Sällsynt. 



d) Svart räf (C. argentatus Desm.). Svart med hvit eller 

 svart svansspets och silfverhvita hårspetsar på bakryggen och 

 långs sidorna. — Sällsynt; skinnet betalas högt. 



e) Silfver-räf. Med hvita hårspetsar på länden och nedåt 

 sidorna, eljest lik den vanliga räfven. Anses för att vara mycket 

 gammal räf. 



f) Ring-räf. Frambenen, bakfötterna, ett band öfver halsen 

 och ett annat öfver nosen hvita; eljest lik den vanliga räfven. 

 — Sällsynt. 



g) Hvit räf. Hvit med svarta öron. — Förekommer stun- 

 dom i de nordliga provinserna. 



Räfven har, såsom förut blifvit omnämndt, en ganska vid- 

 sträckt geografisk utbredning. Han förekommer icke allenast i 

 hela Europa, utan äfven i Asien och norra Afrika, och, enligt 

 Richardson, lärer icke den räf, som finnes i Nordamerika, 

 kunna anses för annat än en varietet af denna. Han tillhör 

 således äfven nya verldens fauna. Hos oss finnes han i alla 

 landskaper mer eller mindre talrikt. 



Räfven uppehåller sig enligt regeln helst i bebodda trakter 

 och synnerligen i sådana, der bergiga skogsbackar omvexla med 

 slätter. Inom större skogar deremot vistas han icke gerna, san- 

 nolikt tillfölje af den derstädes befintliga mindre tillgången på 

 födoämnen. I grannskapet af landtgårdar och byar har han ofta 

 sitt tillhåll och i närheten af städer synes han trifvas med sär- 

 deles förkärlek, utan att låta bortskrämma sig af det buller, 

 som derstädes ofta är rådande. 



Af naturen utrustad med ett utomordentligt fint väderkorn, 

 skarp hörsel och god syn, i förening med list och roflystnad, 

 kan räfven utan tvifvel hänföras till de rofdjur, som med afse- 

 ende på det mindre villebrådet mest skada jagtbanan. 



