150 



EOFDJUR. 



Åfven för landtmannen är räfven icke så sällan till ganska 

 stor förtret, emedan han ofta bortplockar en och annan af dennes 

 mindre hemdjur, såsom lamungar samt gäss, höns och annat 

 tamt fjäderfä; men denna skada ersätter han dock sjelf i viss 

 mån genom att förtära en mängd skadliga råttor och sorkar, 

 hvilka, ifall de ostördt finge föröka sig, snart skulle kunna växa 

 till ett oroväckande antal *). Räfven kan med skäl kallas en 

 stor råttjägare. Hela året om, men isynnerhet om hösten, förtär 

 han råttor och sorkar och under vissa år, då rik tillgång finnes 

 på dessa små skadedjur, synas de till och med utgöra hans huf- 

 vudsakligaste föda. Han lärer under sådana förhållanden vara 

 mindre skadlig för jagtbanan, emedan han då, genom den rik- 

 liga och lätt åtkomliga födan, icke blifver i behof att tillgripa 

 harar, skogsfogel, änder och annat s. k. matnyttigt mindre ville- 

 bråd, som i annat fall äro för honom läckra och eftersökta 

 födoämnen. 



Föröfrigt är räfven, i likhet med de öfriga hundartade rof- 

 djuren, icke synnerligen grannlaga i afseende på sin föda. 1 

 brist på bättre håller han derföre tillgodo med hvarjehanda vid 

 gårdarna utkastade afskräden och förtär då äfven grodor, sniglar, 

 regnmaskar, skalbaggar samt t. o. m. åtskilliga beståndsdelar 

 ur växtriket. Afvenså skattar han icke sällan geting- och 

 humlebon på honung och larver. Igelkotten blifver också ofta, 

 oaktadt sin taggiga beklädnad, hans byte**), och då nöden tvingar 

 honom förtär han äfven köttet af rofFoglar. Han går dessutom 

 gerna på åtel, helst då väderleken är blid. 



*) Om man blott antager att en räf under ett par nättter i Maj månad dödar 

 30 små gnagare (rättor och sorkar) och att dessa vore jemna par, så skulle 

 de, om de fått lefva, efter lag beräkning hafva ökat af sig sålunda: 



15 par yngla under sommarmånaderna 3 gånger och hafva minst 6 ungar 

 i hvarje kull, således 18x15 = 270 stycken. Vidare vet man, att första 

 kullens ungar redan samma sommar fortplanta sig, och om man derföre antar 

 att dessa utgöra 45 par, som hvardera föda blott 4 ungar, så uppgår detta 

 till ett antal af 180 stycken. Räfven har således änder ett par nätter i 

 sjelfva verket tillintetgjort 450 skadedjur. 



**) Som man vet, så har igelkotten förmågan att, då fara är å färde, rulla sig 

 tillsammans till ett taggigt klot. I denna ställning trotsar han hvarje an- 

 grepp af sina fiender; men det berättas att räfven, för att kunna bemägtiga 

 sig honom, vid sådana tillfällen begagnar sig af den utvägen, att ingjuta sin 

 stinkande och vidrigt luktande urin i hans näsa. Igelkotten: rättar då ånyo 

 ut sin kropp och får i samma ögonblick banesåret. 



