ROF.DJUR 



157 



Räfvens spar likna hundens, men de mellersta tårna skjuta 

 längre fram sä att sjelfva stämpeln derigenom får en mera 

 långdragen form. 



Fig. 87. 



Räfspar: 1, i snö och mjuk mark; — 2. i mera fast mark; — 3, spårens ställning då 

 räfven gått på vanligt sätt; — 4, då han varit i traf; — 5, då han varit liygtig. 



Vinterskinnet är af värde i pelshandeln. Köttet ätes icke. 



4. Fjellräfven (Canis Lagopus Linn.). Utsidan af de af- 

 rundade öronen tillika med underbenen af samma färg som 

 ryggen; fotsulorna starkt ludna; kraniet med en temligen be- 

 tygdlig sänkning framom pannbenens spetsiga flikar; näsbenen i 

 midten smalare, något inbugtade. — ■ Längd 1 fot 11 tum till 

 2 fot. 



Namn: Sv. Fjell-räf, Fjellracka, Hvit Räf; Norr. Fjeld-racka, 

 Vestra Norr. Mä-racka; Lapp. Njal; Finn. Nauli. 



Fjellräfven har kortare ben, trubbigare och tjockare nos, 

 kortare och bredare öron samt en tätare fäll än den vanliga 

 räfven. Vinter- och sommardrägten är olika. Hos den skan- 

 dinaviska racen är den förra rent hvit, den sednare mer eller 

 mindre svartaktig. — Den isländska fjellräfven har om vintern 



