ROFDJUR. 



167 



är dock hos oss numera vida mindre talrik än i fordna tider, 

 emedan, i samma mån som befolkningen ökats, jordbruket till- 

 tagit och skogarna glesnat eller blifvit borthuggna, han allt- 

 mera blifvit undanträngd mot norden och till sin vistelseort 

 fått åtnöj^sig med alltmindre områden. Han har nu alldeles 

 försvunnit i det sydliga Sverige och med undantag af Dals- 

 land har han för närvarande ingenstädes sitt tillhåll i Göta- 

 land. I några delar af Wermland, i Dalarne och i de norr- 

 ländska landskapernas skogar förekommer han dock ännu mer 

 eller mindre talrikt. Man anser att hans egentliga stamhåll 

 hos oss för närvarande är emellan 59 och 69 nordliga bredd- 

 graderna. 



Björnen bebor stora och ödsliga, af kärr och moras upp- 

 fyllda skogstrakter och lefver der under största delen af året 

 ensam inom ett bestämdt område, Iran hvilket han dock tidtals 

 företager åtskilliga ströftäg. Det är nästan endast under fort- 

 plantningstiden eller då honan har ungar, som man träffar 

 flera björnar tillsammans. 



Till skaplynnet är björnen trumpen, vild och folkskygg. 

 Bland hans yttre sinnen är lukten det mest framstående och 

 det som leder honom vid alla hans företag. Med sin ständigt 

 fuktiga näsa vädrar han på långt håll såväl menniskan, som 

 sitt byte. Den förra undflyr han med stor sorgfällighet, så att 

 man endast högst sällan får se honom, oaktadt han mången- 

 gång t. o. m. ganska talrikt förekommer i de skogar, hvilka 

 man sommartiden genomvandrar *). Det sednares spår vädrar 

 han och följer med mycken noggrannhet. Han har ät ven en 

 ganska fin hörsel; men synen tyckes deremot icke vara syn- 

 nerligen utmärkt. 



Ehuru björnen i de trakter, hvarest han lefver fullkomligt 

 fredad, äfven är i verksamhet om dagen, synes dock i all- 

 mänhet aftonen och natten vara cle tider på dygnet, då han 

 företrädesvis är i rörelse. Om dagarne ligger han helst un- 



*) Författaren har under sina vandringar i de norrländska fj elitrakterna, der 

 björnar icke äro sällsynta, nästan dagligen sett både deras spår och ex- 

 krementer, utan att dock en enda gång träffa på dem sjelfva. 



