172 



ROFDJUR. 



parning antingen icke blifvit iakttagen hos oss eller också blifvit 

 till tiden orätt uppgifven ; ty honans drägtighetstid varar utan 

 tvifvel lika länge här som annorstädes. 



I slutet af Januari eller i början af Februari föder björn- 

 honan uti idet 1 — 3 eller mycket sällan 4 ungar. Dessa äro, 

 då de först komma till verlden, mycket små, blott omkring 8 

 tum långa, blinda och utan tänder. De dia modrens främre 

 spenar tills framemot sommaren, eller tills hennes derpå 

 följande brunsttid. Blifver björnhonan då ånyo drägtig, 

 tillåter hon icke ungarna af första kullen att under följande 

 vinter ligga uti hennes ide, utan tillreder åt dem ett sär- 

 skildt i närheten af detsamma. Den derpå följande sommaren 

 för hon dock med sig båda kullarna, och, emedan hon då 

 icke blifver drägtig, få ungarna sedermera tillbringa vintern 

 jemte henne uti idet. Först sedan ungarna uppnått en ålder 

 af 3 å 4 år skilja de sig alldeles ifrån modren. Det berättas 

 att de äldre, eller första kullens ungar, under sommarvandrin- 

 garna göra tjenst som de yngres vårdare, och att de strängt 

 bestraffas af modren, om de ej noggrannt fullgöra detta uppdrag. 



Björnhonan visar i allmänhet mycken ömhet för sina ungar *), 

 försvarar dem ofta med ilska och jagar dem upp i träden vid 

 annalkande fara. Hannen drager deremot ingen omsorg om un- 

 garna, utan är snarare flendtlig emot dem. Han är äfven otrogen 

 emot honan; ty i fångenskapen har det åtminstone visat sig 

 att den starkare björnhanen under brunsttiden kört bort den 

 svagare för att blifva ensam om flera honor, och man har an- 

 ledning att förmoda det samma förhållande eger rum i det fria. 

 Ungarna kunna tämjas och äro då i början mycket fogliga och 

 läraktiga; men återfå dock med åren sin naturliga vildhet. 

 Man har sagt, att björnen har en mans vett och tolf mans 

 styrka. Vi tro dock, att han, hvad förståndsförmögenheterna 

 angår, är vida underlägsen många af de andra rofdjuren; men 

 hvad styrkan deremot beträffar, så kunna vi, af det som redan 

 blifvit nämndt, derom lätt göra oss ett begrepp. 



*) I fångenskapen lärer hon dock icke, enligt Brehm, så särdeles mycket be- 

 kymra sig om dem. 



