176 



ROFDJUR. 



De flesta mårddjur äro skadliga i skog och mark,, på samma 

 gång som de dock äfven gagna genom att bortsnappa och för- 

 tära en mängd råttor, sorkar och andra för kulturväxterna 

 skadliga smådjur. Några kunna dock betraktas såsom uteslu- 

 tande nyttiga. 



Honorna föda en gång om året 2 — 8 ungar, som de vårda 

 med mycken omsorg. Ungarna växa fort och äro redan följande 

 år färdiga till fortplantning. 



Mårddjur förekomma i alla verldsdelar och i alla zoner. 

 De äro dels ständiga innebyggare i skogarna, och undfly då 

 gerna menniskors grannskap, dels söka de äfven sina tillhåll på 

 fälten och i bebodda trakter. Blott en ibland de arter, som 

 tillhöra vår fauna, nemligen gräflingen, ligger i dvala under 

 vintermånaderna. 



Man kan indela dessa djur uti flera slägten, hvilka hufvud- 

 sakligen karakteriseras af knöltändernas form och större eller 

 mindre utveckling i öfverkäken samt af mellantändernas antal. 

 Af olikheter i detta afseende äro äfven, såsom vi framdeles få 

 se, deras lefnadssätt beroende. 



De slägten, som tillhöra Skandinaviens fauna, kunna karak- 

 teriseras på följande sätt: 



1. Gräfiingar (Meles Briss.). Knöltänderna i öfverkäken 

 utplattade och ända till 3 gånger större än roftänderna, med 

 längddimensionen störst; mellantänderna i öfverkäken på hvar- 

 dera sidan 3, i underkäken 4. 



2. Jerfvar (Gulo Storr.). Knöltänderna i öfverkäken 

 tvärställda och jemnbreda; mellantänderna i samma käk på 

 hvardera sidan 3, i underkäken 4; roftänderna i underkäken 

 utan någon knöl invändigt. 



3. Mårdar (Mustela Linn.). Knöltänderna i öfverkäken 

 tvärställda, inåt bredare; mellantänderna i samma käk på hvar- 

 dera sidan 3, i underkäken 4; roftänderna i underkäken med 

 en knöl invändigt. 



4. Vesslor (Fcetorius Keys. et Blas.). Knöltänderna i öf- 

 verkäken tvärställda och jemnbreda; mellantänderna i samma 

 käk på hvardera sidan 2, i underkäken 3. 



