ROFDJUR. 



177 



5. Uttrar (Lutra Ray.). Knöltänderna i öfverkäken föga 

 bredare än långa; mellantänderna i båda käkarna på hvardera 

 sidan 3. 



Gräfiingslägtet (Meles Briss.). 

 Kroppen starkt byggd, undersätsig och nedtryckt, med bred 

 rygg. Hufvudet baktill temligen bredt och afrundadt, med ut- 

 dragen och spetsig nos, små ögon och korta öron. Skallen med 

 mycket hög nackkam och rundt foramen infraorbitale (se fig. 

 83 g). Tänderna till antalet 38, nemligen : 



Fig. 91. 



1. 1. 4. 1. 6. 1. 4. 1. 1 



Framtänderna i underkäken mera 

 framåtliggaude än hos andra rofdjur; de 

 yttre i öfverkäken starkast. Af mellan- 

 tänderna, som i öfverkäken äro 3, i un- 

 derkäken A, äro de främsta mycket små 

 och falla lätt bort; de följande tilltaga i 

 storlek inåt. Roftänderna i öfverkäken 

 temligen små, snedt trekantiga med en 

 hoptryckt spets och inåt en rundad häl; 

 i underkäken långa med framtill 3, i tre- 

 kant ställda spetsar, baktill låga, bredare 

 och knöliga. Knöltänderna i öfverkäken 

 mycket stora, eller med öfre ytan omkring 

 3 gånger större än roftanden, föröfrigt 

 något längre än breda, framtill tvära, kens '^ der: «> framtänden 



. ' — b. horntanden; — c, mellan - 



baktill afrundade; i underkäken små, täl \ derna ; — £ roftaaden; - 



' e, den stora utbredda knöltan- 



mindre än roftanden och rundade. Svansen den - 

 och benen korta, den förra temligen långhårig, de sednare med 

 nakna fotsulor. Framtårnas klor mycket långa. Hårbeklädnaden i 

 allmänhet sträf, lång och något yfvig; endast på hufvudet och 

 benen kortare och mera tilltryckt. Bottenullen tät och fin. 



Emellan svansroten och analöppningen hafva gräflingarna 

 en tvärliggande fördjupning, ur hvilken en gulaktig, fet vätska 

 afsöndras. 



Hithörande djur ligga om vintern uti ide liksom björnarna, 

 om hvilka de i sin yttre skapnad mycket erinra och med hvilka 



Zool. 1. Däggdjur. 12 



Gra/lingens kranium: öfverkä- 



