182 



ROFDJUR. 



och äro försedda med långa 

 senlig storlek 



knöltänderna i öfverkäken äro mycket stora och utplattade liksom 

 hos gräflingarna. Fötterna hafva nakna eller halfnakna fotsulor 



gräfklor. Stinkkörtlarna äro af an- 

 oppna sig i ändtarmen och! äro försedda med en 

 särskild muskel, förmedelst hvilken den afsöndrade vätskan kan 

 kringkastas, hvilket isynnerhet sker då djuret kommer i fara eller 

 förföljes. Den stank, som denna vätska sprider omkring sig, är i 

 hög grad vidrig och kan i flera månader vidlåda de föremål, som 

 deraf träffas. Stinkdjurens hemland är Amerika. De äro nattliga 

 djur, som om dagarna uppehålla sig uti ihåliga träd, bergs skrefvor, 

 jordhålor o. s. v. och först emot natten gå ut för att söka sin 

 föda. Denna består uti däggdjur, foglar, amfibier, insekter, ma- 

 skar, ägg, bär, rötter o. s. v. Af de arter, som tillhöra detta 

 slägte, vilja vi endast anföra M. mesoleuca Licht., svart med hvit 

 rygg, och M. cliinga Tied., svartgrå med 2 breda, hvita, längs- 

 gående band. 



Jerfslägtet (Gulo Storr.). 



Kroppen starkt byggd, långsträckt med ternligen korta ben, 

 ludna fotsulor och yfvig svans. Hufvudet med föga spetsig 

 nos, små ögon och korta, afrundade öron. Nackkammen (fig. 

 94 a) ternligen hög. Tänderna med ojemn yta; till antalet 38, 

 nemligen: 



Af framtänderna, som 

 äro något naggade, äro de 

 yttersta störst. I öfver- 

 käken finnas på h vardera 

 sidan framför roftanden 3, 

 i underkäken 4 mellantän- 

 der, som tilltaga i storlek 

 inåt. Roftänderna i båda 

 käkarna mycket starka; 

 de öfra försedda med tvenne spetsar och invändigt med en häl; 

 de nedra utan häl invändigt. Knöltänderna i öfverkäken tvära 

 och nästan jemnbreda eller obetydligt bredare inåt; i under- 

 käken nästan runda. 



Jerfvarna äro grymma, starka och viga djur, som uppehålla 

 sig i skogarna och på fjellen. Europas fauna eger blott en 

 enda hithörande art, nemligen: 



Jerfvcns kram 



nackkammen. 



