HOFDJUR. 



187 



loger ofta torvexlats med stenmården, eller af några t. o. m. 

 blifvit ansedd endast såsom en formförändring deraf. Säkert är 

 dock, att de båda mårdarna äro skilda arter. Der båda före- 

 komma kunna de också med säkerhet åtskiljas, såväl af jägare, 

 som af naturforskare, och i pelshandeln vet man dessutom äfven 

 att med noggrannhet göra åtskilnad mellan deras hudar. Prof. 

 Blasius har, med stöd af en rik erfarenhet, uttalat sig för 

 denna åsigt och hans grundliga beskrifning på de båda mår- 

 darna lemnar heller icke i detta fall något tvifvel öfrigt. 



Fig. 96. 



Skogsmarken . 



Skogsmården är något större än stenmården. Om man jämför 

 de båda närstående figurerna å sid. 188, af hvilka den ena är en 

 trogen afbildning af skogsmårdens, den andra af stenmårdens öf- 

 verkäk, så skall man först och främst finna, att den inre kindtanden 

 eller knöltanden (c) hos dem båda är olika; ty då densamma hos 

 stenmården är utåt inbugtad, är den deremot hos skogsmården 

 utåt afrundad eller konvex. Vidare ser man äfven, att rof- 

 tanden (b) hos skogsmården är lika lång med knöltandens (c) 

 bredd, då samma tand hos stenmården är märkbart längre. 

 Dessa kännetecken äro alltid konstanta och man kan deri- 

 genom med lätthet skilja de båda mårdarna under alla åldrar, 

 då tänderna äro utvecklade. 



Skogsmårdens fäll är brun med framstickande botten- 

 ull; svansen och benen mörkbruna; tassarna nästan svart- 

 bruna; å strupen och undre delen af halsen en större gul eller 



