198 



ROFDJtiR. 



gömställe till ett annat. Blifva de plötsligt angripna af hun- 

 dar eller kattor, försvarar hon dem med ilska. 



Fig loi Hermelinen trifves i all- 



mänhet icke rätt väl i fån- 

 genskapen; men man har 

 dock exempel på tama her- 

 meliner, h vilka gjort tjenst 

 såsom ifriga råttjägare och 

 skaffat sina egare mycken 

 förnöjelse. 



Spåren stå i sned rikt- 

 ning bredvid hvarandra och 

 hafva temligen långt afstånd 

 sinsemellan. 



Hermelinens hvita vin- 

 terskinn med vidhäftade 

 svarta svansspetsar begag- 

 nades mycket i fordna tider till bräm och mantlar. 



Hermelinens spår 

 efter bakfötterna. 



1, efter framföttt 



a.: - 2, 



2. Småveslan (Foetorius nivalis Linn.). Om sommaren 

 of van rödbrun, under hvit; om vintern helt och hållet hvit eller 

 of van brun; svansen, som är kortare än bakfötterna och en- 

 färgad, saknar hårpensel i spetsen. — Längd 6 tum 4 lin. (9) 

 eller 8 tum 4 lin. (tf). — Mustela vulgaris NlLSS. 



Namn: Sv. Småvesla, Snörnus; Norr. Lekatt; Finl. Lu- 

 mitirka, Lumikko eller Nirppa. 



Anm. Vi hafva icke funnit något skäl att ändra det la- 

 tinska namn, som Linné gifvit denna vesla, ehuru han 

 endast beskrifvit henne i vinterdrägt. Benämningen 

 vulgaris (allmän) synes föröfrigt icke vara på något sätt 

 karakteristisk för arten" 



Småveslan är betydligt mindre än hermelinen, från hvilken 

 hon föröfrigt är lätt att skilja på den kortare, enfärgade svansen, 

 som saknar hårpensel i spetsen. 



Hon har ungefär samma geografiska utbredning som her- 

 melinen, men synes dock allestädes förekomma mera sällsynt. 

 Hennes egentliga stamhåll inom Sverige lärer numera vara trak- 



