K OF DJUR . 



199 



ter, som ligga i grannskapet af fjellen; i södra och mellersta 

 delarna af landet är hon ganska sällsynt. 



Hon är ett nyttigt djur, som nästan uteslutande lifnärer 

 sig af de små, skadliga gnagarna, hvilka hon med stor skick- 

 lighet fångar och hvilka hon genom sin smidiga kroppsbyggnad 

 kan förfölja ända in i deras smyghål. Hon är lika qvick och liflig 

 i sina rörelser som hermelinen, men saknar förmågan att klättra. 



Parningstiden infaller i Mars och honan föder i Maj 4 å 

 5 ungar. Några zoologer påstå, att hon sätter flera kullar år- 

 ligen, men detta har man icke iakttagit hos oss. Ungarna, 

 som vårdas af modren med stor omsorg, följa henne hela 

 sommaren. 



2:dra Gruppen. Illrar. Undre kroppsdelarna af mycket 

 mörkare färg än de öfre, synnerligen än bröstsidorna. 



Illrarna hafva- kortare Imfvud oeh ben än mår- 

 darna. I afseende på skaplynne och lefnadssätt öfVer- 

 ensstämma de ganska nära med stenmården. 



3. Illern (Foetorius Putorius Linn.). Undre kroppsde- 

 larna, benen och svansen svarta; föröfrigt mörkbrun med f ram- 

 stickande gul bottenull; läpparna, hakan, öronens kanter och 

 klorna hvita; fotsulorna nakna. — ■ Längd omkring 1 fot 4 å 

 5 tum. — Mustela Putorius NlLSS. 



Namn: Sv. Jller, Hitler. 



Illern förekommer i 

 södra och mellersta Sve- 

 riges landskaper, såväl i 

 skogarn*, som på slätt- 

 landet, dock ingenstädes 

 allmän. Utom Sverige fin- 

 nes han nästan i hela Eu- 

 ropa samt föröfrigt i norra 



, ji , i i f uterns Kranium. 



och mellersta delarna ar 

 Asien. 



Om sommaren uppehåller han sig ute i marken, helst vid 

 torfmossar, i jord vallar nära vattengrafvar, i stengärdesgårdar, 



Fur. 102. 



