212 



SKÄLDJUR. 



Af deras yttre sinnen äro isynnerhet hörseln och synen 

 ganska skarpa. 



Många af dessa djur kunna tämjas och blifva då stundom 

 mot sina egare nära nog lika trogna och tillgifna som hundar. 

 De äro ytterst seglifvade, men kunna dock ofta lätt nog dödas 

 genom ett slag på nosen eller hufvudet. 



I polarländerna äro skälarna för innebyggarnes existens lika 

 nödvändiga och oumbärliga, som renarna i våra fjellbygder äro 

 det för lapparnes. De hafVa alla, äfven hvalrossarna, emellan 

 huden och köttet ett tjockt lager af späck, hvaraf en utmärkt 

 och i handeln mycket begärlig tran beredes. 



9:de Familjen. Skalar eller Skäihundar *) 

 Phocina. 



Skälarna skilja sig ifrån hvalrossarna, eller de djur, sonr 

 tillhöra följande familj, hufvudsakligen derigenom att de hafva 

 en spolformig kropp, fullständigt utbildade framtänder i båda 

 käkarna, samt hörntänder, hvilka aldrig utväxa till betar. 



Skälar förekomma hos oss både i Östersjön, Nordsjön och 

 Ishafvet eller i alla de haf och skärgårdar, som omgifva våra 

 kuster. De jagas allestädes för sitt späck och sina hudar. 



De arter af denna familj, som tillhöra vår fauna, kunna 

 hänföras till följande slägten: 



1. Fjärdskälar (Phoca Linn.). I öfverkäken 6, i un- 

 derkäken 4 framtänder. I båda käkarna på hvardera sidan 

 5 kindtänder, med 3 å 4 i rad stående spetsar och dubbla 

 rötter. 



2. Hafsskälar (Halichoerus Nilss.). I öfverkäken 6, 

 i underkäken 4 framtänder. I båda käkarna på hvardera sidan 

 5 kägelformiga kindtänder, af hvilka alla utom de innersta 

 hafva enkla rötter. 



3. Blåsskälar (Cystophora Nilss.). I Öfverkäken 4, i un- 

 derkäken 2 framtänder. I båda käkarna på hvardera sidan 5, 



) Vi hafva för dessa djur bibehållit benämningarna skälar och skälhundar, 

 ehuru man i nyare zoologiska arbeten mera allmänt kallar dem sälar. 



