SKÄLDJUR. 



219 



het kan skjutas. Genom de talrika, grofva rnorrhåren och den 

 stirrande blicken lärer hans uppsyn vara i hög grad bister och 

 vederstygglig. Han simmar med ryggen högt öfver vattenytan 

 och kan äfvén derigenom igenkännas från andra skalar. 



Enligt Malmgrens iakttagelser, består hans föda huf- 

 vudsakligen af större mollusker och krustaceer samt af smärre 

 fiskar. 



Honan föder i Februari, Mars eller möjligen ännu sednare 

 en enda unge. 



Vid Grönland och flerestädes fångas denna ensligt lefvande 

 skälart årligen till stor mängd. Hans hud är mycket stark 

 och begagnas till harpunlinor, fisksnören, rep, tåg o. s. v. och 

 han lemnar dessutom äfven en riklig mängd späck. 



1. Till detta slägte hör äfven den Kaspiska Skälen (Phoca 

 caspica Nilss.), som är af samma storlek som småvikaren, ofvanpå 

 ryggen gråbrun med oregelbundna gulaktiga ringar, på undre sidan 

 blekgul samt förofrigt försedd med mycket grofva och ljusa morrhår. 

 Han lefver i Caspiska hafvet i större sällskaper. Om hösten lärer 

 han blifva så fet att han liknar en med tran fylld lädersäck, ur 

 hvilken fötterna och ansigtet knappast kunna framsticka. I fordna 

 tider dödades årligen ända till 20,000 stycken i ofvannämnda haf, 

 men numera är denna jagt icke på långt när så indrägtig. 



Hafsskäl-slägtet (Halichoerus Nilss.). 



Hafsskälarna hafva ett aflångt hufvud, utan någon sänk- 

 ning framom ögonen, samt en tjock och långdragen nos. Tän- 

 derna äro till antalet 34, nemligen: 



5* 1^ 6. 5. 

 TT 17 2—2. TT "57 



Framtänderna i öfver- 

 käken 6, i underkäken 4, 

 Jvägelformiga, något tillbaka- 

 böjda; de yttersta störst och Xjt^ 

 starkast; de mellersta i under- 

 käken något tillbakaställdä ^>^ : 

 och sinsemellan frånskilda. 

 Hörntänderna starka, krökta, Hafssmskranium. 

 tillspetsade och temligen langa. Kindtänderna på hvardera 



