226 



SKÄLDJUR. 



Hvalrossarnes föda synes nästan uteslutande bestå af muss- 

 lor *), som de förmedelst betarna uppgräfva ur leran på hafs- 

 botten. Med tillbjelp af tungan och de trubbiga kindtänderna 

 skala de dessa musslor med stor färdighet och nedsvälja der- 

 efter sjelfva djuren otuggade. 



Parningstiden säges infalla i slutet af Maj eller i Juni 

 månad och honan gar drägtig omkring ett helt år, hvarefter hon 

 föder en enda unge, som sedermera diar henne ända till dess hans 

 betar hunnit utväxa till en sådan längd, att de af honom kunna 

 begagnas till uppgräfvandet af de i hafsbotten inbäddade muss- 

 lorna. Detta inträffar först sedan ungen uppnått en ålder af 2 

 år. Mag:r Malmgren, som meddelat dessa uppgifter, håller 

 för högst sannolikt, att honan enligt regeln icke derefter in- 

 låter sig i parning förr, än hon upphört att gifva di, och att 

 således 3 år skulie förflyta mellan hvarje regelbunden börd. 



Betarna, som af hvalrossen begagnas, dels såsom försvars- 

 vapen, dels och i synnerhet för uppgräfvandet af musslorna ur 

 hafsbotten **), skattas i handeln nästan lika högt som elfenben 

 och användas äfven för nästan samma ändamål. Huden bere- 

 des och skall isynnerhet vara förträfflig till remtyg. Späcket 

 står i lika högt värde, som de öfriga skäldjurens. Ett enda 

 djur anses gifva en hel tunna tran. 



1. Bland utländska till denna ordning hörande slägten och 

 arter vilja vi ytterligare anföra följande: 



1) Sjömunk-slägtet (Pelagius Cuv.): med fyra framtänder i båda 

 käkarna, utan flerspetsade kindtänder samt yttre ,öron. Hit 

 höra: a) Sjömunken (P. monachus Cuv.), som är mörkbrun med 

 talrika gula fläckar samt gulhvit strupe och hals. Han förekommer 

 i Medelhafvet samt i Adriatiska och Svarta hafven och är ungefär 

 af hafertens storlek. — b) Hafsleoparden (P. leopardinus Wagn.), 

 som ofvan är gråbrun med små gulaktiga fläckar, på undre kropps- 

 delarna gulaktig, nästan utan fläckar. Han är af föregåendes stor- 

 lek och har blifvit funnen vid Falklandsöarna, södra Georgien och 

 Nya Holland. 



*) Man har äfven påstått att hvalrossen skulle lifnära sig af vegelabilier, så- 

 som hafstång och andra hafs växter; men detta har icke blifvit bekräftad!; 

 af sednare iakttagelser. 

 **) Att betarna äfven skulle göra tjenst såsom lokomotionsorganer påstår 

 Malmgren blott vara en fabel. 



