GNAG ARE. 



229 



anställa då nöden tvingar dem stora utvandringar från sin fö- 

 delsebygd, tor att i andra trakter söka sitt uppehälle. 



Gnagarnas parningstid infaller vårtiden och honorna, som 

 hafva sina spenar i 2 rader långs underlifvet, föda efter endast 

 några få veckors drägtighet flera ungar, som de vårda till dess 

 att de uppnått en sådan storlek, att de sjelfva kunna söka sin 

 föda. Detta inträffar hos några arter (hararna) ganska kort 

 etter födseln, hos andra sednare. 



o 



Åtskilliga arter sätta under vårens och sommarens lopp 2, 

 3 eller ännu flera kullar, hvarigenom de ofta i otrolig grad för- 

 öka sig och stundom kunna blifva en verklig landsplåga. 



I allmänhet kunna gnagarna från ekonomisk synpunkt be- 

 traktas mera såsom skadliga än nyttiga djur. I båda fallen 

 äro de utsatta för en ständig förföljelse. Nyttiga blifva några 

 arter hufvudsakligen genom sina hudar eller sitt sunda och smak- 

 liga kött. Den skada, som de flesta åstadkomma i boningshus, 

 lador, och magasiner, i skogar, ängar och betesmarker, på od- 

 lade fält och i trädgärder, är dereinot icke sällan af en betyd- 

 ligare omfattning än man i allmänhet förmodar. 



Ibland de öfriga vertebrerade djuren hafva gnagarna många 

 fiender, och genom sin stora förökelseförmåga vill det äfven 

 synas, som att de af naturen liksom blifvit bestämda att tjena 

 till föda åt en mängd andra djur. 



Gnagarna hafva merändels ett fint pipande eller hviss- 

 lande läte. 



10: de Familjen. Ekorrar. 

 Sciurina. 



Ekorrarna hafva ett ofvan kullrigt, på sidorna något hop- 

 tryckt hufvud, med bred panna och temligen kort, naken nos, 

 klufven öfverläpp, yfvig och långhårig svans, samt 5 fullt ut- 

 bildade tår på bakfötterna och fyra pa de främre. I afseende 

 på tandbyggnaden skilja de sig frän de öfriga gnagarna deri- 

 genom att de i öfverkäken hafva 5, i underkäken 4 knöliga 

 kindtänder. 



Tandformeln: ^ ^ ^ == 22 tänder. 



