250 



GNAGATtE. 



Hon föder 2 a 3 gånger årligen 4 — 6, i början nakna och 

 blinda ungar. 



Skogsråttan är i de vårdade skogarna skadligare än man 

 i allmänhet förmodar. Pa kulturplatserna uppäter hon ofta 

 de utsådda ek- och bokollonen och afgnager vintertiden de unga 

 plantornas bark. Helst gnager hon barken på bok, afvenbok, 

 lönn, alm, ask ock vide, men angriper dock äfven gerna 5 — 14- 

 åriga plantor af gran och lärkträd. 



Vid utrotandet af denna råtta använder man samma me- 

 toder som för sorkarna. Se derom längre fram. 



1. Af utländska till detta slägte hörande arter vilja vi endast 

 anföra följande: 



1) Egyptiska råttan (M. alexandrinus Geoffr.): något mindre än 

 den stora husråttan; ofvan till färgen brunaktigt gulgrå eller rödgrå, 

 under gulhvit. Härstammar ifrän Egypten och Nubien oeh har 

 numera utbredt sig ganska vidsträckt i det södra Europa. I lef- 

 nadssättet öfverensstämmer hon nära med svarta råttan. — 2) 

 Brandmusen (M. agrarius Pall.): ofvan brunröd eller gråaktigt 

 rostgul med ett smalt svart streck långs ryggen, på undra sidan 

 hvit med skarpt markerad färggräns; längd 3 tum 5 lin. Före- 

 kommer mångenstädes i Europa (norra Tyskland och Danmark), äf- 

 vensom i vestra Siberien. Hon vistas företrädesvis på åkrar och 

 odlade ställen och öfverensstämmer i afseende på lefnadssättet mest 

 med skogsråttan. — 3) Dvergmusen (M. minutiis Pall.): ofvan 

 gulaktigt brunröd, under hvit med skarpt markerad färggräns; längd 



Fig. 125. 



Skngsråttan . 



