GNAGARE. 



257 



De till denna familj hörande småslägten kunna indelas och 

 karakteriseras på följande sätt: 



A. Kin dt andraderna, såväl i öfver- som under- 



käken, inåt afsmalnande, med alla strecken 

 i ziczac. Öronen mer eller mindre utstå- 

 ende ur fallen. Svansen antingen af halfva 

 kroppens längd eller kortare, stundom föga 

 längre än hufvudet. 



1. Skogssorkar (Hypudaeus Illig.). Mellersta kindtanden 

 i öfverkäken med 3 olikstora sidokanter utåt och 2 ännu större 

 inåt, utan spär till en tredje. Svansen kort. sällan U gång 

 så lång som hufvudet. Fällen ofvan brunröd. 



2. Jordsorkar (Paludicola Blas.). Mellersta kindtanden 

 i öfverkäken med 3 lika stora sidokanter utåt och 2 ännu 

 större inåt, utan spår till en tredje. Svansen något öfver J, 

 eller hälften så lång som kroppen. Fällen ofvan gråbrun 

 eller svartbrun. 



3. Akersorkar (Agricola Lacep.). Mellersta kindtanden 

 i öfverkäken med 3 sidokanter utåt Och 3 inåt. Svansen föga 

 längre än hufvudet. Fällen ofvan mörkt gråbrun. 



B. Kindtandraderna nära jemnsmala, med den 



innersta tandens streck nästan parallela. 

 Öronen dolda bland håren. Svansen kor- 

 tare än hufvudet. Fr amfötternas klor an- 

 tingen större eller mindre än bakfötternas. 



4. Fjellsorkar eller Lemlar (Myodes Pallas). 



Skogssork-slägtet (Hypudseus Illig.). 



Arterna till detta slägte, hvilka bilda liksom en öfvergång 

 mellan de egentliga råttorna och sorkarna, igenkännas lätt vid 

 första påseendet genom sin ofvan brunröda fäll, sina något ut- 

 stående öron och sin korta, tvåfärgade och i spetsen temligen 

 långhåriga svans. 



Zool. 1. Däggdjur, 17 



