GNAGARE. 



283 



grannt och fullständigt blifvit beskrifven under namn af L. vana- 

 bilis, en benämning som var särdeles passande för denna art. 



Ar 1833 blef den irländska haren beskrifven af Yarrell, 

 under namn af L. hibernicus; men Blasius har sedermera visat 

 att den icke är skild från L. variabilis Pall. och denna åsigt har 

 äfven blifvit biträdd af engelske zoologen Thompson vid naturfor- 

 skaremötet i Cork 1844. Man hade nemligen gjort den iaktta- 

 gelsen, att haren uti Irlands blida klimat icke, såsom i Skottland, 

 om vintern antager en helt hvit drägt. Samma förhållande inträffar 

 äfven hos oss. I de södra provinserna få hararna vanligen icke 

 den rent hvita vinterdrägten, såsom uti de norra. Nilsson har 

 också af denna anledning uppställt 2 arter, Mohären (L. canescens) 

 och Fjellharen (L. borealis), och äfven andra zoologer hos oss hafva 

 delat denna åsigt, ehuru det blifvit anmärkt att dessa harar endast 

 skilja sig till färgen, och att ingen olikhet förefinnes dem emellan, 

 hvarken i afseende på kroppsställningen, kraniets form eller tand- 

 byggnaden. Blasius har nu visat att dessa förmenta hararter, lik- 

 som de engelska, kunna betraktas blott såsom olika färgvarieteter 

 eller lokalracer af en och samma, och att de båda äro identiska 

 med L. variabilis Pall. • 



I norra delarna af Europa och Asien linnes icke, enligt Bla- 

 sius, mer än en enda art kortörad hare och denna är Pallas' L* 

 variabilis. Äfven den kortörade hare, som lefvar i mellersta Eu- 

 ropas alptrakter, L. alpinus Penn., måste, oaktadt Schimpers be- 

 bestämda påstående att han utgör en från L. variabilis skild art, 

 föras hit. Blasius har undersökt ett stort antal deraf, och genom 

 en noggrann jemförelse med talrika exemplar från Ryssland, Sve- 

 rige, Norige och Irland, kommit till den slutsats, att ingen vä- 

 sendtlig skilnad dem emellan är att finna. Den grönländska haren, 

 L. glacialis Leach, har äfven blifvit ansedd såsom en af klimatiska 

 förhållanden uppkommen form af L. variabilis, men denna hare 

 bibehåller dock hela året om sin hvita färg och är äfven i afseende 

 på tändernas och kraniets byggnad något afvikande från de förän- 

 derliga hararna *). 



Häraf visar det sig sålunda, att i norra delarna af den 

 gamla verlden icke egentligen finnes mer än ett enda slags kort- 

 örad hare, ehuru denna, såsom redan blifvit nämndt, under olika 

 breddgrader och under inflytandet af vissa klimatiska och lokala 

 förhållanden, i afseende på storleken, fällens färg och öfriga be- 

 skaffenhet är underkastad åtskilliga förändringar, hvarigenom man 



Hela kraniet är mera långsträckt, mellanhjessbenet baktill afrundadt och 

 de främre gomhålen mycket smala i midten. Föröfrigt äro tänderna i all- 

 mänhet betydligt längre än hos vanliga haren och de främre i öfverkäken 

 framtill aftrindade med en föga märkbar längsfåra. 



