GNAG ARE. 



285 



Liksom räfven uppehåller sig äfven haren helst i bebodda 

 trakter, der löf- och barrskogar omvexla med odlade fält, ängar 

 och betesmarker. Han träffas dock äfven någon gång på gräs- 

 rika och med löfträd beväxta ställen djupt inne i stora och 

 ödsliga skogar, och i de norrländska och lappska fjelltrakterna 

 är han mångenstädes icke sällsynt. Författaren har t. o. nu 

 sett honom sommartiden på snöfjellen långt upp öfver träd- 

 gränsen. På öar och holmar i skärgården och insjöarna trifves 

 han särdeles väl, äfven om dessa äro obebodda, såframt han 

 der kan finna tillgång på gräs, löf och bark till sin föda samt 

 tillräckligt skydd mot rofFoglar och andra fiender. 



Man har funnit, att haren vanligen ombyter vistelseort efter 

 årstiderna, så att han i de mellersta och södra landskapen om 

 sommaren merändels uppehåller sig i busktrakter, på tufviga ängar 

 och sädesfält, om vintern mera i ängsbackar, beteshagar och 

 skogskanter; i de norra delarna af landet, om sommaren mer 

 eller mindre högt upp på fjellen, om vintern i de lägre skogs- 

 trakterna. 



Utsatt för ständiga faror genom otaliga fiender bland de 

 öfriga djuren är haren af naturen ytterst skygg och vaksam. 

 Han är begåfvad med en skarp hörsel; men hans syn tyckes 

 deremot, liksom hans väderkorn, vara temligen slö. Med de 

 klippande, spetsade öronen uppfattar han h varje det minsta 

 buller, och man vill till och med påstå, att han af rädsla och 

 försigtighet har ögonen öppna, äfven då han sofver. Det är 

 också nödvändigt för honom att ständigt iakttaga den största 

 varsamhet; ty då fara är på färde, eger han snart sagt inga 

 försvarsvapen, utan måste alltid söka sin räddning genom flygten. 

 Men i detta hänseende har dock naturen icke lemnat honom 

 lottlös. Han är ett ibland de mest snabbfotade bland alla våra 

 däggdjur, och föröfrigt har han, såsom härofvan redan blifvit 

 omtaladt, erhållit en drägt, som under olika årstider är olika 

 och så nära öfverensstämmanda med markens färg, att han ofta 

 derigenom undgår att väcka sina fienders uppmärksamhet. 



Haren är ett nattligt djur. Om dagen visar han sig sällan, 

 såframt han icke tillfälligtvis blifver uppskrämd eller uppehåller 

 sig i sådana trakter, der han får lefva fullkomligt ostörd. Eljest 



