290 



GNAGARE. 



sin uppväxttid god omvårdnad för att komma till lif, synner- 

 ligen om de hållas i rum. Genom sina löjliga och putslustiga 

 upptåg blifva de i fångenskapen särdeles roande. Ibland andra 

 besynnerliga egenheter är den så kallade trumningen ganska 

 karakteristisk för hararna. Denna består deruti, att de vexel- 

 vis med framfötterna, vanligen på en dörr eller kakelugnslucka, 

 åstadkomma så hastiga slag, att det buller, som derigenom 

 uppkommer, får en viss likhet med en trumhvirfvel. 



1. Författaren såg för några år sedan en särdeles tam ung- 

 hare. Denne hade blifvit tagen såsom mycket späd, uppföddes med 

 omsorg och växte ganska fort. Han trifdes väl i sin egares säll- 

 skap, emottog gerna hans smekningar och visade icke engång mot 

 främmande personer den ringaste fruktan. Med en ung rapphöns- 

 tik lefde han på särdeles vänskaplig fot. De hade båda under en 

 soffa sin gemensamma liggplats, frän hvilken de utan motsträfvig- 

 het framkommo för att emottaga den föda som erbjöds dem. Haren 

 hvilade mest om dagen, men var deremot hela natten i rörelse, 

 trummade än på dörrarna, än på kakelugnsluckorna och förde stun- 

 dom mycket buller. Då han några timmar blifvit lemnad ensam 

 och utan föda, framkom han vid sin egares återkomst och satte 

 sig i upprätt ställning pä bakfötterna, för att derigenom tillkänna- 

 gifva sin trängtan efter föda. Det inträffade icke sällan att båda 

 sofkamraterna vid dylika tillfällen och i samma ändamål företogo 

 samtidigt samma manöver. Efter att en afton hafva förtärt en 

 större qvantitet färskt gräs blef haren sjuk och dog ganska hastigt 

 några timmar derefter. 



2. Såväl i fångenskapen som i det fria tillståndet är haren 

 underkastad flera sjukdomar, såsom: 1) Blåssjuka, som yttrar sig 

 på det sättet, att lefvern och ändtarmen få en mängd blåsor af 

 omkring en ärtas storlek. Denna sjukdom är sällan dödande. — 

 2) Lefverröta, då lefvern blifver uppfylld med en mängd variga 

 bölder. Har ofta en dödlig utgång. — .3) Venerisk sjuka, då en 

 mängd variga bölder och frätsår icke blott uppstå i lungan, utan 

 äfven på könsdelarna. 



Harens föda består uteslutande af vegetabilier. Om som- 

 maren och hösten förtär han gräs, säd, saftiga växter, rötter 

 o. s. v. Om vintern gnager han barken och uppäter knopparna 

 af unga träd, synnerligen af asp, vide, sälg, bok, alm, af unga 

 ekar, björkar, fruktträd och lärkträd. Vintertiden besöker han 

 äfven ofta fälten, der han undankrafsar snön för att komma åt 

 den gröna höstrågen. Han har då ofta i snön sina bestämda 



