GNAGARE. 



291 



tilltrampade vägar, som han vanligen följer till och från åkrarna. 

 Då åkerfälten äro inhägnade af gärdesgårdar, som han ej 

 förmår att hoppa öfver, gör han sig i dessa sednare passande 

 kryphål. 



1. Man har trott att haren och de andra gnagarna, med 

 strecktecknade kindtänder, idisla sin föda; men detta är inga- 

 lunda förhållandet. Harens näringskanal har icke en sådan byggnad, 

 att någon uppstötning af födan kan ega rum, såsom förhållandet 

 är hos de egentliga idislarna, t. ex. hjorten, oxen, fåret med flera. 

 Men emellertid har haren i de äldsta tider ansetts för oren, just der- 

 före att man räknat honom till de idislande, men icke tvåklöfvade 

 djuren. Sålunda läser man i 3 Mose B. 11: 6. att: »haren idislar 

 ock; men han är icke tvåklöfvad. derföre är han eder oren», och 

 i 5 Mose B. 14: 7: »men det skolen J icke äta, som idislar, och 

 icke tvåklöfvadt är; kamelen, haren, kaninen, de som idisla, och icke 

 tvåklöfvade äro, de skola vara eder orena.» Men det är icke blott 

 genom Moses som denna oriktiga åsigt gjort sig gällande. Långt 

 sednare författare hafva hållit haren för att vara ett idislande djur. 

 Linné var af denna tanke och i Jägareförb. gamla Tidskr. sid. 993 

 läser man i en not följande: »idislandet eller födans omtuggning 

 tillhörer likväl icke uteslutande dessa djur (idislarne), utan upp- 

 gifves äfven ega rum hos haren, och kanske hos alla gnagare med 

 sammansatta kindtänder». 



Jägare uppgifva att man kan skilja de olika könen af haren 

 då han jagas af hundar derpå, att hannen har sina öron mera 

 framåt, honan sina mera bakåt riktade. Afvenså lärer någon 

 skilnad finnas i spåren. Hannen lärer nemligen ställa sina 

 bakfötter så, att spetsarna vetta utåt, då deremot honan ställer 

 sina så, att de vetta inåt. 



Harens högsta ålder uppgifves till 7 å 8 år. 



Spåren hafva sinsemellan den ställning, som närstående 

 figur utvisar. 



Fig. 141. 



• • • • 



. • • • * • • • 



Ställningen af harens spår. De 2 första ställningarne äro de mest vanliga. 



Harens kött är förträffligt. Mest användas delar af ryggen, 

 bakdelen och låren. 



Vinterskinnen användas äfven för åtskilliga ändamål. 



