GNAG ARE. 



297 



örter. Honorna föda flera gånger årligen 1 — 4 ungar, Ii vilka redan 

 då de komma till verlden äro hårbeklädda och hafva sina ögon 

 öppna, samt kunna vanligen redan några få timmar derefter löpa 

 omkring med föräldrarna. Marsvinen hafva en viss likhet med 

 små grisar. Deras läte består äfven i ett svagt grymtande. Hit hör 

 Marsvinet (C. Cobaya Mak.cgr.), hvars kroppsfärg är brokig af 

 svart, rostgult och hvitt. Längd omkring 11 tum. Det härstammar 

 från Sydamerika; men finnes dock icke numera, hvarken der eller 

 annorstädes, i vildt tillstånd. Tama marsvin underhållas deremot för 

 nöje skull i de flesta länder och äro icke engång sällsynta hos oss 

 i de mellersta och södra provinserna. De äro dock ömtåliga för 

 kyla och måste derföre under vintrarna hållas i varmt rum. De 

 föröka sig starkt och äro ganska lättfödda. 



2) Vattensvin-slägtet (Hydrochcerus Briss.). De bakre kind- 

 tänderna sammansatta af talrika emaljskifvor. Framfötterna med 

 4, bakfötterna med 3 tår, hvilka sinsemellan äro förenade genom 

 en half simhud. Hit hör vattensvinet (H. capybara Ekxl.), som är 

 störst bland alla kända gnagare. Det uppnår nemligen en längd 

 af öfver 3 fot. Kroppsfärgen brun. Finnes i Sydamerika och lef- 

 ver i större sällskaper, af ända till 100 stycken, i sumpiga trakter 

 vid floder och sjöar. Dess föda består uteslutande af vegetabilier, 

 såsom saftiga blad och dylikt. Köttet är ätbart. 



3) Aguti-slägtet (Dasyprocta 111.). Kindtänderna strecktecknade. 

 Framtårna 4 jemte en med nagel försedd tumknöl; baktårna en- 

 dast 3 fullt utvecklade. Svansen mycket kort. Hit hör Aguti (Da- 

 syprocta Aguti Desm.): framtill gul med svart inblandning, baktill 

 enfärgadt gul och glänsande; öfver 1 fot lång. Förekommer i 

 Guiana och de nordliga delarna af Brasilien. I fångenskapen blifver 

 han lätt tam och håller då tillgodo med allehanda vegetabiliska 

 födoämnen. Han fångas i fällor eller jagas med hundar, synner- 

 ligen för sitt hvita, smakliga kött. 



VI. Ordningen. Idislare. 

 Ruminan tia. 



Xdislarna bilda genom sin egendomliga tandbyggnad och öf- 

 riga organisation en ganska naturlig ordning ibland de med 

 klöfvar försedda däggdjuren. Alla ibland dem, som tillhöra 

 vår fauna, hafva nemligen i öfverkäken, i stället för framtänder, 

 en broskartad valk *), men i underkäken deremot 8 mejselfor- 



T ) Hos kamel- och lama-slägtena, hvilka äfven tillhöra denna ordning, iinnas 

 deremot 2 framtänder i öfverkäken. 



♦ 



