308 



IDISLARE. 



väl aldrig, med afseende på storlek och k rökning, blifver så be- 

 tydlig som vid ögonsprötet. 



Midtelsprötet framträder först hos sexspetsen och begynner 

 hos tiospetsen, men ännu mera afgjordt hos tolf spetsen, att med 

 basen sänka sig nedåt från hufvudstammen. 



Det andra ögonsprötet eller issprötet., har sin plats emellan de 

 båda föregående (ögonsprötet och midtelsprötet), något närmare det 

 egentliga ögonsprötet, på en skarp kant af hornet. Någon ändring 

 af hufvudstammen är icke med detsamma förbunden, en antydan, 

 att det icke är af någon ovilkorlig betydelse för utvecklingsgången 

 af det hela. I början är det blott svagt utveckladt, ofta endast 

 antydt genom en valk, eller genom en upphöjd, skarp och glatt kant 

 på hufvudstammen, och det uppnår aldrig samma storlek som 

 hufvudstamrnens båda öfriga basarspetsar. Det uppträder först hos 

 tiospetsen. 



Vi hafva nu att betrakta kronbildningen eller hufvudstamrnens 

 delning i toppen. Denna bildning uppträder utan undantag endast 

 ofvanom midtelsprötet samt på ungefär samma afstånd ifrån nämnde 

 spröt som emellan detta och ögonsprötet. Ifrån hufvudstammen 

 utgrenar sig här ett bispröt, som utan undantag sträcker sig snedt 

 framåt och utåt mot höjden. Derigenom uppstår en gaffel, hvars 

 vinkel delas ungefär midt itu genom en förlängning af den odelade 

 hufvudstammen. Från den gemensamma gaffelklykan vänder sig 

 hufvudstammen alltid inåt. En dylik gaffel uppträder först hos 

 åttaspetsen och försvinner icke vidare under utvecklingens fortgång, 

 lika litet som alla de förändringar, hvilka hornen föröfrigt un- 

 dergått. 



Anmärkningsvärdt och i alla fall betecknande är, att alla sido- 

 utgreningar ända till denna gaffel ligga sinsemellan och med huf- 

 vudstammen ungefär i ett och samma likformigt böjda plan. Ingen 

 enda spets, ända till hos tiospetsen, skjuter vid normal utveckling 

 fram ur denna likasom ömsesidigt sig betingande bugtning, det må 

 vara framåt eller bakåt. Från det framåtvända ögonsprötet genom 

 det snedt utåt vettande midtel- och gaffelsprötet till hufvudstam- 

 men eger alltid en successiv anslutning i spetsarnes riktningar rum. 



Denna gaffelbildning upphör icke, såsom redan blifvit antydt, 

 med tiospetsen. Den upprepas vid hufvudstamrnens slut flera gånger 

 i kronan på det angifna sättet. Bisprötet ligger alltid utåt och 

 hufvudstammen inåt. Sådana förgreningar förekomma vid hufvud- 

 stamrnens bakåt böjda ändar hos fjortonspetsen, adertonspetsen o. s. 

 v. På hvart och ett af dessa horn bildar sig vid hufvudstammen 

 en tvådelad gaffel. 



