IDISLARE. 



309 



Efter dessa betraktelser öfver fortgången af hornens elementar- 

 bildningar kan man lätt karakterisera de enskilda utvecklingssta- 

 dierna efter spetsarnas form och antal. 



1) Spetshjorten har smala, odelade hufvudstammar, med en 

 likformig krökning utåt samt utan någon knäformig böjning; spet- 

 sarna äro inåt vända. 



2) Gaffelhjorten har på en motsvarande, likformigt utåtböjd 

 hufvudstam med inåt vända spetsar ett svagt ögonspröt, som sträc- 

 ker sig uppåt och står temligen aflägsnadt från rosen kransen. 



3) Sexspetsen. Med denna börjar en ny grupp. Den i sin 

 helhet temligen likformigt böjda hufvudstammen har emot midten 

 en knäformig böjning och dess båda hälfter utlöpa i bakåt krökta 

 bågar. Vid det framåt vända knäet befinner sig nu för första 

 gången det svaga, uppåt sträfvande midtelsprötet. Ögonsprötet 

 står något lägre och mera framåtlutande än hos gaffelhjorten, men 

 bibehåller sig fortfarande svagt och uppåtsträfvande. 



Midtelsprötet kan dock under detta utvecklingsstadium saknas 

 såväl pä en, som på båda stammarna, och blott vara antydt genom 

 hufvudstammens knäformiga böjning. I sådant fall har man enligt 

 formen en sexspets, hvilken jägare skulle räkna för gaffelhjort. 

 Saknades äfven ögonsprötet, så hade man en spetshjort, den man 

 likvisst efter formen måste förklara för en sexspets. 



4) Attaspetsen har uti toppgaffeln ett nytt inträdande element. 

 Ögon- och midtelspröten äro gröfre, det förra nästan vinkelratt 

 utstående, det senare blott obetydligt uppåtstigande. Ögonsprötet 

 sitter redan tätt invid rosenkransen. 



* Ganska ofta saknas gaffelns bispröt på en stam och antydes 

 blott derigenom, att hufvudstammen bildar en vinkel inåt, samt 

 genom en skarp, glatt kant vid denna böjningsvinkel. Saknas det 

 på båda stammarna, så har man efter formen en åttaspets, men 

 blott med sex spetsar enligt jagtspråket. Gaffelhjortar af dylik 

 form, hos hvilka, utom gaffelns bispröt, äfven midtelsprötet icke 

 kommit till full utveckling, äro icke sällsynta. 



5) Tiospetsen. Här uppträder för första gången issprötet eller 

 det andra ögonsprötet, fastän svagt, och hufvudstammen har i 

 toppen en gaffel. Ögonsprötet sänker sig nedåt från hufvudstam- 

 men under en trubbig vinkel, och midtelsprötets ställning närmar 

 sig mycket en rät vinkel. 



Ofullständiga bildningar inträffa här genom saknandet af is- 

 sprötet, som ofta blott antydes frampå hufvudstammen genom en 

 skarp, glatt kant eller genom en långsträckt, glatt valk. Då har 

 man en åttaspets, hvilken måste betraktas såsom en tiospets. Afven 

 det yttre sprötet eller gaffelns bispröt är ofta outbildadt, liksom 

 hos åttaspetsen, och antydes endast genom en böjning af, eller 



