316 



IDISLARE. 



Under parningstiden utgöres hjortarnas läte af ett starkt 

 och genomträngande skri, som höres på långt afstånd. Det är 

 isynnerhet under klara och kalla nätter, eller i gryningen om 

 morgonen och i skymningen om aftonen, som de äldre oxarna, 

 aldrig de yngre, låta höra dessa ljud. Det säges att deras 

 vilda och ilskna lynne under denna tid uppkommer derigenom, 

 att de förtära en mängd giftiga svampar. Om morgonen för- 

 siggår merändels den egentliga parningen. 



Hinden går drägtig omkring 40 veckor och framföder der- 

 efter, oftast i Maj, en, sällan två kalfvar, hvilka redan några få 

 dagar gamla äro så försigkomna, att de kunna följa modren, 

 som daggar dem ända till dess hon ånyo blifver drägtig. Kalf- 

 varna äro i början hvitfläckiga, men blifva sedan emot hösten 

 efter hårfäilningen enfärgade liksom de äldre hjortarna. Tagna 

 såsom unga kunna de uppfödas med komjölk och blifva 

 lätt tama. 



Spåren likna dem af den yngre hornboskapen. 



Köttet, synnerligen af yngre individer, är ganska välsma- 

 kande. Huden och håren användas för inånga ändamål, äfven- 

 som hornen. Af dessa sednare, som innehålla ett eget salt, 

 hjorthornssalt, tillredes på apotheken åtskilliga preparater och 

 af dem fäs äfven ett allmänt bekant förträffligt gelé. 



2. Dofhjorten (Cervus Dama LlNN.). Om sommaren brun 

 eller rödbrun, med små hvita fläckar på skuldrorna, ryygen och 

 låren samt med. hvit buk; om vintern gråaktig, utan fläckar; 

 svansen något längre än örat; hornen, vid basen trinda, hafva 

 i sitt normala tillstånd 1 ögonspröt, 1 midtelspröt samt en skof- 

 velformigt utplattad och fler spetsad krona; i öf ver käken inga 

 hörntänder. — Längd något öfver 4 fot; höjd nära 3 fot; 

 svansen med ändhåren omkring 10 tum. 



Dofhjorten står i afseende på storleken ungefär inidtemellan 

 kronhjorten och rådjuret. På den långa svansen skiljer han sig 

 ifrån alla andra hjortar. Hornen äro hos de fullvuxna han- 

 narna från roten till nära midten trinda, med ett framåt rik- 

 tadt ögon- och midtelspröt; isspröt saknas alltid; i den öfra 

 ändhälften äro hornen glatta, skofvelformigt utvidgade, med 



