318 



IDISLARE. 



äfven om dagen på de öppna betesplatserna. Fuktiga och sumpiga 

 ställen undviker han nästan alltid. I skogarna och på fälten 

 är han lika skadlig som kronhjorten, ehuru man dock aldrig 

 bemärkt, att han, i likhet med denne, afskalat trädens bark 

 under saftiden. 



Brunsttiden infaller i slutet af Oktober eller i November 

 och honan föder efter 8 månaders drägtighet, således i Juni 

 eller Juli månader, en, sällan två kalfvar. 



Dofhjorten lärer uppnå en ålder af omkring 20 år. 



Rådjur-släktet (Capreolus H. Smith). 



Rådjuren äro små hjortartade idislare, med en smärt kropps- 

 byggnad, upprätt, smal hals, ytterst spensliga samt medelmåt- 

 tigt höga ben. Öronen upprättstående och något längre än 

 halfva hufvudet. Yttre svans saknas nästan helt och hållet. 

 Bakbenens hasled på baksidan ofvan midten försedd med en 

 hårbeväxt, stark hudsvulst. Hörntänder saknas*); tändernas 

 antal är derföre 32. Åf dessa äro de mellersta framtänderna 



o 



skofvelformiga och bredare än de öfriga. A kraniet har man 

 vidare att märka de bakre gombenen, som räcka till midten af 

 kindtandraden, samt tårgroparna, som äro flata och otydligt be- 

 gränsade. Endast hannarna hafva horn**), som, äro trinda, 

 från basen till midten groft knaggliga och från midten till 

 spetsen med både framåt och bakåt riktade spetsar. Hårbe- 

 klädnaden temligen tät, om sommaren kort och till färgen röd- 

 aktig; om vintern längre och mera stötande i grått. 



Rådjuren tillhöra de nordliga delarna af gamla verlden, 

 och af detta slägte känner man blott en enda art. Denna är 



Rådjuret (Capreolus vulgaris Brehm). Om sommaren gul- 

 brun, om vintern gråbrun; svanstrakten hvit. — Längd omkring 

 4, höjd omkring 2\ fot. 



*) Prof. Nilsson anmärker dock att han sett ett råbockskranium, som på ena 



sidan hade en spetsig hörntand. 

 **) Man har äfven någongång, ehnru mycket sällan, anträffat honor, som haft 



mycket korta horn. 



