320 



IDISLARE. 



början mjuka och elastiska samt öfvervuxna af en hårig, med 

 talrika blodkärl genomdragen hud; men sedan de uppnått 

 sin fulla storlek och öfriga utveckling, hvilket hos de äldre 

 bockarna inträffar tidigare än hos de yngre, hafva de äfven 

 på samma gång tillhårdnat och antagit en fastare konsi- 

 stens. Bocken affejar då på vanligt sätt den omtalade hu- 

 den emot trädstammar och buskar. Sker detta emot torra, 

 hårda och skrofliga trädstammar, så afnötas stundom äfven 

 hornens knölar och knottror på den främre och den utåt vända 

 sidan, och man har stundom äfven sett exempel på, att det garf- 

 ämne, som finnes uti trädens bark, har ett visst inflytande på 

 hornens färg. 



Då råbockarna på eftersommaren och hösten haft rik till- 

 gång på föda, sätta de mycket kraftigare horn än eljest; men 

 då stark köld inträffar under vintern affrysa ofta de ännu 

 mjuka hornen i spetsarna. Föröfrigt må här äfven anmärkas, 

 att nästan hvarje trakt har att framvisa sina egendomligheter 

 i afseende på dessa djurs hornbildning, hvilket dels har sin 

 grund i yttre inflytelser, dels torde härröra af ärftligheter inom 

 familjen. 



Åfven hos rådjuret, liksom hos de öfriga hjortarterna, stå 

 fortplantningsfunktionerna i ett nära samband med öfverhuds- 

 och hornbildningen. Efter befruktningen försiggår nemligen både 

 hår- och hornvexlingen. De nya hornen hafva först ernått sin 

 fulla utbildning sedan sommarhåren börjat framkomma, och när 

 de blifvit fullt utväxta, infaller parningen och rågeten blifver 

 drägtig. Skador å könsorganerna förorsaka icke sällan större 

 eller mindre missbildningar af hornen. 



1. Att på jägaremanér endast räkna spetsarna af råbockens 

 horn är, liksom hos hjortarna, icke tillfyllest, ifall man derigenom 

 vill bestämma lagarna för deras naturliga tillväxt och successiva 

 utveckling. Man måste dervid, jemte spetsarnas antal, äfven taga 

 hornens form i betraktande. 



Under loppet af första vintern får råbocken en smal, odelad 

 hornspets, med en föga utbildad rosenkrans vid basen. Han kallas 

 då spetsbock. 



Sedan delar sig hornet ungefär i midten och vid delnings- 

 punkten får hufvudstammen en svag, knäformig böjning och fort- 



