326 



IDISLARE. 



Närstående figurer visa bäst hornens utseende under deras 

 olika utvecklingsstadier. 



Fig. 150.' 



Elgeus horn under olika utvecklingsstadier. 



Hos elgen fällas hornen årligen, och, såsom det visat sig, 

 under olika tider för äldre och yngre individer. De äldre fälla 

 dem från December till Mars, de yngre något sednare. De ut- 

 växa derefter ånyo småningom, men hafva dock icke förrän i 

 Augusti eller September uppnått sin fulla storlek och utveck- 

 ling. Vid den tiden afgnider elgen på vanligt sätt emot träd- 

 stammar och buskar den håriga hud, som betäcker dem. Ett 

 elghorn kan stundom uppnå en vigt af öfver 40 skålpund. 



Elgen var redan känd af de gamla romarne, ehuru de ofta 

 gjorde sig en ganska egendomlig och oriktig föreställning om 

 hans utseende och lefnadsvanor; men för de äldre grekiska för- 

 fattarne deremot synes han hafva varit alldeles obekant. 



Numera förekommer elgen endast temligen sparsamt i de 

 norra delarna af gamla och nya ve riden, der han nästan ute- 

 slutande har sitt stamhåll i vidsträckta, ödsliga, af kärr- och 

 myrtrakter uppfyllda skogar. I fordna tider var han deremot 

 vida talrikare och fanns äfven långt sydligare än nu. Detta 

 var i allmänhet icke blott förh Ilandet hos oss, utan äfven an- 

 norstädes. Man har många bevis på, att elgen funnits äfven i 

 Sveriges sydligaste provinser, och att han fordom var allmän i 

 Westergöthland kan synas af den gamla Westgötha-lagen, der 



