332 IDISLAEE. 



försedda med länga, fingerlika spetsar. Renoxen har merändels 

 alltid större horn än renkon. 



Fig. 151. 



Renen. 



Hvad hornens utveckling beträffar, så har man icke så 

 noggrannt följt densamma hos renen, som hos hjorten. De äldre 

 renoxarna fälla hornen vid medlet eller emot slutet af December. 

 Hos renkorna och de yngre hannarna försiggår hornfällningen 

 deremot först om våren i Maj. 



Liksom elgen och flera andra bland de förut omtalade 

 djuren, hade äfven renen i fordna tider en långt större utbred- 

 ning, än hvad han nu har. Af de benlemningar, som mången- 

 städes blifvit anträffade i torfmossarna, såväl i Tyskland, som 

 i det södra Skåne, visar det sig tydligt, att han funnits der- 

 städes ännu under alluvialperioden. Numera har han dock, så- 

 som redan blifvit nämndt, endast sitt stamhåll i de nordligaste 

 delarna af gamla och nya verlden och hans sydligaste gräns 

 inom Sverige är omkring den 62 n. breddgraden. Den vilda 

 renart, som för närvarande bebor våra nordliga fjelltrakter och 



